Janne Kärki
Date: 2026-04-16T00:00:00+00:00

The Project Gutenberg eBook of Janne Kärki

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

Title: Janne Kärki

Yksinäytöksinen huvinytelmä

Author: Lauri Haarla

Release date: April 16, 2026 [eBook #78466]

Language: Finnish

Original publication: Helsinki: Kustannus Oy Näytelmä, 1929

Other information and formats: www.gutenberg.org/ebooks/78466

Credits: Juhani Kärkkäinen and Tapio Riikonen

*** START OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK JANNE KÄRKI ***

language: Finnish

JANNE KÄRKI

Yksinäytöksinen huvinäytelmä

Kirj.

LAURI HAARLA

Helsingissä, Kustannus Oy Näytelmä, 1929.

HENKILÖT:

VELI VINTTURI, kauppias.
VIENO, hänen vaimonsa.
AXEL BITTER, apteekkari.
LEO VILANDER, papinpoika.
LEMPI SIRKIÄ.
MARY TILLON eli MARJA TILLANEN.
JANNE KÄRKI, puotipoika.
HEIKKI JOLMA, myllärinpoika.
LYYLI MAIKKU, ompelijatar.

Tapahtuu Töykänän kylässä ajattomana aikana.

NÄYTTÄMÖ.

Metsikkö Korpijoen rannalla. Joki näkymättömissä vasemmalla taustalla. ["Vasen" ja "oikea" ajateltuna katsomosta käsin.] Kylän ajatellaan olevan oikealla taustalla ja pappilan, samoin näkymättömissä, oikealla. Vasemmalla puiden väliin on laitettu riippumatto, jonka erääseen silmukkaan on pistetty avoin punainen päivävarjo, ja aivan etualalla penkki. Oikealla etualalla kanto, joka on katkaistu sileäksi pöydäksi ja jonka vieressä pari kiveä. Kannolla on heleänvärinen liina ja tällä monenlaisia toalettitarpeita, kuten puuterirasioita, ihomaaleja ja hajuvesipulloja y.m. Taka-alalla on pingoitettu nuora, jolla on eräitä kesäisiä vaatekappaleita: hieno hame, kesäinen pusero, kaksi uimapukua ja sievät, naiselliset pöksyt. On kirkas kesäiltapäivän valaistus. Väliverhon avautuessa on näyttämö tyhjä.

I KOHTAUS.

JANNE, (laihankälpeä ja joka hetki tärkeän näköinen puotipoika, tulee hiipien oikealta, taka-alalta, lähestyy riippumattoa, katselee ympärilleen, siirtyy pyykkinarun luo, painaa intomielisesti nuoralla riippuvaa vaatekappaletta poskeansa vastaan ja huokaa syvään ja kaihomielisesti; hyrähtää äkkiä hyvänmielen nauruun, tepastelee iloisena; ottaa riippumatosta päivänvarjon, nostaa sen päänsä yläpuolelle, pasteerailee taas pari askelta, panee sen kokoon ja viittaa oikealle.)

JANNE (hilliten ääntään:) Heikki-ii… Selvä on. Jolman Heikki, sassiin sieltä.

II KOHTAUS.

HEIKKI JOLMA, (vetelähkön näköinen, mutta myhäilevä ja hyvänahkaisesti koirankurinen myllärinpoika, puettuna jauhoiseen myllärin pukuun, jönkii näkyviin oikealta taka-alalle.)

JANNE: Senkin jauhonaama, mitä sinä siellä jökötät…

HEIKKI (harvakseen:) Jökötänpähän vaan…

JANNE: … kuin jauhosäkki tuutin alla.

HEIKKI (virnuillen:) Tuolla vaan nurkan takana…

JANNE: Etkö sinä näe? Katso ympärillesi. Paratiisi on tyhjä. (Levittää käsiään, elehtii iloissaan.)

HEIKKI (viitaten nuoralla riippuviin vaatteisiin, vetelästi:)
Pyykkituvalta tämä minusta näyttää eikä paratiisilta.

JANNE (tärkeänä, lipevän nopsana:) Mitäs pulputat? Luuletko sinä, ettei paratiisissa pyykkitupaa tarvita? (Kimmahtaa vaatteitten luo, hypistellen pöksyjä:) Hellalletta sentään… Ilmetyt enkelinpöksyt. Ja nämä sitten… (tarttuen uimapukuun:) selvää enkelinnahkaa, tiivistä ja hataraa kuin nuoren naisen siveys. Kyllä tämä poika tietää ja tiedäks poika, että näissä ne uivat ja pelkän viikunalehden alla ne nukkuvat, jotta onkos paratiisi vai…?

HEIKKI (on tarkastellut kannolla olevia esineitä ja ottanut lopulla puuterirasian käteensä; avattuaan ja otettuaan rasiasta puuterihuiskan:) No, sun pentele! Ovatko ne käyneet kähveltämässä jauhontomua myllystä? Aikovatko ne taikinantekoon tällaisella rippusella? Ja mikäs se on tämä… hännäntupsu?

JANNE (ottaa puuterirasian Heikiltä:) Voi, poika…etpä paljoa näy tietävän naisväen tilpehööreistä. Katso päältä nyt, miten tämä poika Siltaa… (Puuteroi vahvasti leukansa.) Katso nyt, tämä on hienoa…

HEIKKI (nauraen rehevästi.) No, onpa minulla tuota lajia hienoutta ollut poikanallikasta saakka, hinkalot täynnä…

JANNE (ylimielisen tietävästi:) Ei, poika, tämä on ylhäisten olkapäitten ja tekolteerattujen rintojen hienoutta… Ja luuletkos sinä tätä säkkijauhoksi tai sahajauhoksi? Ei, hyvä veli. Pariumkarponaattia, oksiitia, talkkia ja… ja… jaa, jaa, kyllä me kauppiaat nämä seikat tunnetaan…

HEIKKI (oli ottanut hajuvesipullon ja haistellut sitä:) Haiseepa se riivatusti.

JANNE (pyhässä vihassa:) Haisee? Se ei haise. Se tuoksuu. Katsos, kun kukkapomaata ekstraheerataan eetterillä ja petroolilla, niin…

HEIKKI (on ottanut ihomaalilaatikon; äkkiä; tekeytyen tärkeäksi:) Seisopas paikallasi. Silmät kiinni. Kas, noin… (Menee Jannen luo ja maalaa punaiset täplät Jannen poskipäihin; ottaa Jannelta peilin ja panee sen Jannen kasvojen eteen; koirankurisesti:) Eikös meilläkin osata? (Nauraen hohottavasti:) Olen kurkistellut myllyn yläikkunasta joka aamu, kun se rouva ja ryökinä maalaa… juuri tämännäköisillä pötköillä.

JANNE (katsellen itseään peilistä; tyytyväisesti:) Mnjaa, oikeastaan… jos tuohon pantaisiin vielä lisäksi piippaus, ontoleeraus, pakkaus, ja paklaus, ei minua voisi kukaan eroittaa ensiluokan näyttelijästä, — Vai mitä arvelet?

HEIKKI (on kuulostellut vasemmalle:) Sst!

JANNE (pasteeraillen; hykertäen omasta ilostaan:) Ja näyttelijöihin ne naiset vasta rakastuvat…

HEIKKI (on siirtynyt vasemmalle, täältä nostaen molemmat kätensä:)
Hssst! Hiljaa… Airojen loisketta.

JANNE (iloinen virnistys muuttuu hänen kasvoillaan toljottavaksi säikähdykseksi:) Olisikohan se kauppias? (Panee puuterirasian ja peilin kannolle, jonka luo jää jännittyneenä odottamaan Heikin kurkatessa puiden lomitse joelle.)

HEIKKI (kääntyy; silmää iskien:) Veli Vintturi siellä uistinta viilettää myllylle päin.

JANNE (yhä säikähtyneempänä:) Jestas sentään! Nyt oli piru merrassa tänään…

HEIKKI (salaisen ilkamoivasti; nauraen:) Niin, kukas siellä nyt puotia hoitaa, kun puukhollari on täällä ja kauppias itse uistelee kultakaloja eli myllärin kesävieraita?

JANNE (hätäisen nopeasti:) Onhan siellä se syöjätär, se sen varsinainen akka. Mutta minä kun livistin makasiinin takasolan kautta, ja kauppias kun on tietysti käyttänyt hyväkseen samaa reittiä, niin rouva kun alkaa etsiä, niin… No, voi nyt helkkarissa! Tulipas kun tulikin tästä Paapelin sekotus ja pankrutti… Se kauppiaan naakka hynttää tänne ja silloin… tulipas Töykänän kylään paniikki, oikea aviollisen rakkauden tultasyöksevä kalapaliikki! (Vaikenee äkkiä, miettii otsa rypyssä; alkaen tehdä lähtöä:) Ei, poika. Kyllä minä nyt taidan puikkia toista tietä omalle maalleni… (Aikoo livistää vasemmalle.)

HEIKKI (juoksee Jannen jälkeen, tuo hänet käsipuolesta takaisin; painaen hänet istumaan vasemmalle penkille:) Istu tuohon nyt. Ei tässä vielä hengenlähtö uhkaa. Ensin se lohikäärme toki ukkonsa syö ja sitten vasta sinut.

JANNE (surkeana, mutta nopeassa tempossa:) Niin, niin, mutta… Eräs suuri mies on kysynyt kerran: Missä on nainen? Ja vastannut kysymykseensä: joka paikassa, kaikkialla, missä hänen ei pitäisi olla. Ja minun täytyy tällä hetkenä peljätä kahta naista. (Nostaen kaksi sormeaan pystyyn:) Huomaa: kahta! Ja toinen näistä on minun morsiameni Lyyli Maikku, se ompelijatar, joka on — sen myönnän — ollut yhtä kanssani sekä nappikaupassa että rakkaudessa, mutta jolle nyt olen äkkiä tullut kylmäksi kuin, kuin… (löytämättä sopivaa vertausta:) niin jäätävän kylmäksi kuin, kuin…

HEIKKI (nauraen koirankurisesti:)… kuin kivenkoloon juokseva sisilisko, vai kuinka?

JANNE (innostuen:) Juuri niin! Sillä toisen tähden, uuden ihmeellisen rakkauden vuoksi minä nyt palan kuin salamanteri tulessa. Ja tämän Lyyli Maikun tullessa puotiin minä pakenin makasiininsolaan, ettäs nyt sen tiedät.

HEIKKI (istuutuen oikealle:) Älä ole milläsikään. Tänne hän ei osaa. Eikä tänne tule ketään, ennenkuin kuuluu (viitaten vasemmalle:) tuolta joensuusta apteekkarin perämoottorin säkytys ja pappilan Leo herra hönttää (viitaten oikealle:) tuolta peltojen yli tänne päin. Ja vasta sitten kun kaikki nämä manööverit on suoritettu loppuun saakka, vasta sitten tapahtuu ensimmäinen tulemus ja rouva ja ryökinä saapuvat tänne… noita naimamiekkoja odottelemaan…

JANNE. Ka, sitähän minä tarkoitin, että täällä saisin tilaisuuden tulkita soveliain sanoin rakkauteni rouva Tillonille, ennenkuin nuo riivatun herrat tulevat. (Ylpistellen:) Minulla on, näetkös, hänen kanssaan jo suhteita, jotka oikeuttavat minut uskaltamaan…

HEIKKI. Suhteita he-he… Mitäs ne sellaiset suhteet sitten oikeastaan…?

JANNE. No, ka lemmensuhteita. Sillä niin on — näin meidän kesken sanoen — asia, että tämä rouva, jonka suunnattomista rikkauksista koko maailma puhuu, on käynyt puodissa harva se päivä, ja toissapäivänä hän otti minua (näyttäen:) näinikään leuan alta, katsoi minua hurmaavin silmin ja kuiskasi tiskin yli: "Nätti poika! Juu, juu, ei ne Helsingin nuoret herrat puukhollarin rinnalla ole muuta kuin kolmannen luokan kundeja…" (Nousten; innostuen:) Silloin… uskotkos? Jos ei tiski olisi ollut välissä… (Vähiin hämmästyen; lyhyen kuivasti; itsetietoisesti:) No, niin, joka tapauksessa esiinnyin hienosti. (Itserakkaasti:) Ja hän sanoi lähtiessään, tummain silmäripsiensä varjosta pitkään katsoen: "Siellä meidän Korpijoella on ihana soudella auringonlaskun aikaan…"

HEIKKI. Äläs pentele! Ihanko sanoi? Ja lehvakka leski, ihankuin leskikeisarinna…

JANNE (nousee; sanomattoman hyvillään:) Ja käsitätkös sen, että kun ylhäissyntyinen ja rikas nainen sanoo sillä tavalla, on se melkein kuin käsky kosia. Ja juuri sitä varten tänne tulin, tekemään ratkaisevaa kysymystä… (Alkaa kävellä tuohtuneena:) Ja silloin tuo peevelin kauppias! Eikös alakin uistimensoutua joessa, jossa ei ole muita kaloja kuin salakoita, särkiä ja lattareita… ? (On kääntynyt taka-alalle, aikoen jatkaa kiivasta kävelyään, mutta pysähtyy äkkiä kuin naulittuna paikalleen.)

III KOHTAUS.

LYYLI MAIKKU, (ompelijatar, siro ja nuori tyttö, vasemmalta kiireisenä.)

LYYLI (Jannelle; riitaisena:) Enkös sitä arvannut! Täälläpä tietenkin… Missäpäs se harakka muualla kuin…

JANNE (sekaisin tuntein:) Lyyli Maikku…

LYYLI (kipakasti, riitelevästi:) Juuri niin, Lyyli Maikku, ompelijatar, eikä mikään aatelisrouva ja miljonäärinleski, mutta siveä ja puhdas kuin neulan silmä, jos onkin heivahtanut erään heittiön morsiameksi…

JANNE (terävän virallisesti:) Ja ketä neiti Maikku tarkoittaa sillä… hulttiolla, jos saan kysyä?

LYYLI. Sinua juuri, hönttänä! Juoksen puodit, laivasillat, makasiinit ja jos jotkin loukot, kun neulomakoneeni kuukausimaksu on suoritettava tänään ja sinä olet minulle velkaa…

JANNE (huolettoman kylmästi:) Oikeammin sanoen… olet sijoittanut pienen pääoman alkavaan liikkeeseeni…

LYYLI (melkein itkien:) Olkoot mitä ovat, mutta ne olivat ainoat säästörahani…

JANNE (hyvin tietävästi:) Tuhlausrahoja ei ylimalkaan voida liikkeeseen sijoittaa.

LYYLI (joutuen ymmälle:) Höh, no niin, mitäs sinä sitten aiot?
(Lähestyy, mielevästi:) Tuutko mun mukaani, Janne?

JANNE (kääntyen Heikin puoleen:) Käy todistajaksi, Heikki Jolma. Tämä nainen sekoittaa raha-asiat rakkauteen. Minun siveellinen tajuni närkästyy syvästi. Ja näin ollen otan minä… tänä hetkenä juuri tulevasta aviostani eron eli toisin sanoen… puran kihlaukseni sekä lemmessä että kapitaalissa. Todista siis, Heikki Jolma, että olen tästä hetkestä alkaen vapaa mies kosimaan jokaista naista…

HEIKKI. Todistan kyllä, jos maksat Lyylin säästörahat takaisin nyt paikalla.

JANNE (hätääntyen:) No, niin, niin, 110, tuota… (Vetää taskustaan paksun lompakon:) Suvaitkaa katsoa! Tämä on pullollaan rahaa. Onko vai ei? (Toisten nyökättyä myöntävästi:) Joo, joo, niin on. (Hetken epäröityään; jyrkästi:) Mutta ne ovat afäärin rahoja, ja niihin ei Janne Kärki koske, sillä hän on totuuden mies. Ja omat rahat ovat pankissa. Mutta vielä huomisaamuna…

LYYLI (jälleen lähestyen: tarttuen hyväilevästi Jannen takin rintapieleen:) No mitä sinä nyt ylpistelet, Janne… Kyllähän niistä nyt sovitaan, kun vaan muusta… kotomatkalla.

JANNE (irtautuen; jäykistyen luoksepääsemättömäksi:) Huomisaamuna tilitän teille, neiti Maikku, nappi- ja tupakkakauppaani sijoittamanne kapitaalin ja… ja lisäksi koron ja osingot. (Lyylin aikoessa lähestyä:) Siihen mennessä en tunne teitä.

LYYLI (kimmastuen:) Jaha, vai et tunne. No maksa sitten. Mutta milläs sinä maksat? Ja mitäs sitten, jos et maksa?

JANNE. Janne Kärki maksaa laskunsa aina ja… ruhtinaallisesti.
(Kumartaen:) Valitan, neiti Maikku. (Poistuu vasemmalle.)

LYYLI. Pyh, ja kattia kanssa… (Jannen jälkeen tiuskaisten:) Mutta sen minä sanon, että jos tänne teerenpeliin itsesi sotket, et minun ovelleni enää kolkuta…

HEIKKI. He, siinäpä on tyttö kuin poutahaukka!

LYYLI (pillahtaen itkemään:) Voi, voi sentään, nyt se taisi jättää minut… ihan tähän paikkaan?

HEIKKI (nousee, menee Lyylin luo; lohduttaen:) Älä Sure, Lyyli.
Kerrankos sitä jää kananlennoksi naisihmisen lemmet. Ja sitä paitsi:
Jannen kukonaskel on kananlentoakin lyhkäisempi. Saat olla siitä varma.

LYYLI. Auta minua, Heikki. Sen on kyllä joku ruuvi höllällä päässä ja siksi se on kaikenlaisten hepsankeikaleitten narrattavissa. Mutta muuten se on sukkela poika. (Melkein itkien:) Ja hauskasti se on aina minua rakastanut… (Alkaa kuulua vasemmalta moottorin säkytys.)

HEIKKI (kuulostellen:) Äläs, nyt se tulee… apteekkarin prutku.

LYYLI (kärsimättömänä:) Anna sen prutkuttaa. Ja lupaa että autat minua.
Minä niin tykkään siitä lurjuksesta… (Moottorin säkytys lakkaa.)

HEIKKI. Ahaa, nyt se seisahti. Ja saapa herra kotvan aikaa sitä niskavilloista tukistaa… (Istuutuu oikealle.)

LYYLI (toivottoman kiukkuisena:) Ja minä tukistan sinut pyörryksiin, jollet…

HEIKKI. Milläs minä sinua sitten auttaisin?

LYYLI (lähestyen:) Sanoisit sille edes, että minä toki olen hellempi ja taatumpi tyttö kuin tuollaiset kaikenväriset kesälinnut, joilla lie lainahöyhenet joka paikassa, kun kerran naamansakin maalaavat ja viipottavat pientareilla kuin västäräkit rantakivillä…

HEIKKI. Mihinkäs sinä olet menossa?

LYYLI. Mihinkäs minä muualle kuin neulomukseni ääreen. Olen Kapalaukeen
Suoma-neidillä neulomatöissä.

HEIKKI (ponnahtaen seisaalleen; lyöden kämmenellään reiteensä:) Nääpäs kun lääpäs. Nyt ne mallasivat yhteen molemmat jauhinparit. Asianlaita on, katsos, se, että se Suoma on lakannut käymästä myllyllä ja minä kun…

LYYLI (keskeyttää; kipakasti:) Ja miksikäs on lakannut? Etkös sitä tiedä, että kylällä huhutaan sinun pelehtivän myllyn ylisillä sen toisen, sen heiveröisemmän kesävarpusen kanssa… Niin juuri, samaa sorttia se olet sinäkin. Ettäs kehtaat! Ja tuollaiseen vaihtaa koko pitäjän kaunein talontytär? Ja vieläkös tuppaisi myllylle? Suoma-neiti ei olekaan mikään raukka ja riepu, mutta surulliselta se on näinä aikoina näyttänyt…

HEIKKI. Ihankos totta? (Lyylin nyökättyä ottaa häntä vyötäisiltä ja kiepauttaa riemuissaan ympäri:) Vannotkos tuohon silmään?

LYYLI. No vaikka neulansilmään. Vingerporillisen se tyttö itkaisee joka ilta ennen maata panoa.

HEIKKI (käy vakavaksi, ottaa Lyyliä kädestä ja vie hänet istumaan vasemmalle; istuuduttuaan hänen viereensä; synkästi:) Minulla kun on, nääs, semmoinen luonnoton luonto, että kun se tyttö seisoo minun edessäni ja katsoo noinikään altakulmainsa minun tyhmää naamaani, silloin minä vasta tyhmistyn, niin etten saa suutani auki, en edes ilmoista haastaakseni. Ja sitten kun sen silmänvalkuaiset päilyvät kuin kaksi päärlyä ja silmäterät sihertävät kuin taivaalliset hyrrät sieltä päärlyjen sisäpuolelta, silloin minun silmäni sokenevat, korvat humisevat, ja minä olen kerta kaikkiaan kuuromykkä ja umpisokea koko ajan, kun se siinä katsoo ja hymyilee. Mutta sen minä sanon, että jos nyt saat sen tulemaan myllylle, puhun minä kuin paras pappi, sillä pisaraakaan ei sen tytön tarvitse tähteni silmistään hukata. Ja sen minä sanon sinulle, että noista mamselleista ja rouvista, jotka sotkevat sekä sinun että minun asiani, otan selvän tässä paikassa. Olenpa jo uumoillut heistä kotvan ajan yhtä ja toista. Ei ole kuulunut koko kesänä maksua meille, ei ruoasta eikä asunnosta, ja puodissa on, kuulema…

LYYLI. Ja entäs minulle? Neulottavat ja parsittavat ja joka rippusen ottavat laskuun… Vai sillä tavalla… No, en minä paremmin sano! Ja nyt minä lähden. Terve, Heikki! Nyt alkaa leikki. (Poistuu oikealle.)

IV KOHTAUS.

(Janne tulee vasemmalta kurkkaillen ja hiipien, kulkee yli näyttämön huomaamatta Heikkiä.)

JANNE (Heikki rykäistyä, selvittyään säikähdyksestään:) Jokos se meni?

HEIKKI. Perästä kuuluu sano torventekijä.

JANNE (tepastellen keskinäyttämöllä; tyytyväisenä:) Jaa, jaa, jospa hän vain olisi nähnyt, miten ylhäisesti osasin käyttäytyä tuota tyttöriepua kohtaan, hän ymmärtäisi ilman muuta, että olen valmis, niin… kaikesta päättäen olen ollut jo kehdossa kypsä astumaan korkeampaan säätyyn.

HEIKKI. Siltä näyttää. Mutta minkäs sankariteon sinä nyt oikein aiot tehdä?

JANNE (omissa maailmoissaan:) Mitäkö tehdä? Heittää nappi- ja rihkamakaupan, ompelukoneet ja ompelijattaret hiiteen ja tulla tirehtööriksi! Valuutta virtaa kuin Korpijoki Töykänän lävitse, osakekirjat nousevat ja laskevat kuin purjelaivat merellä. Kupongit leikataan, kramofoonit soivat ja ratiot laulavat ja kompanjuunien kanssa juodaan sinun-maljat sampanjakaljassa vaan. (Alkaa kuulua vasemmalta taas moottorin hetken kestävä säkytys, säikähtää:) Äsh, apteekkarin peräprutku, kuuletko?

HEIKKI. Kuulen ja haistan. Ja lyönpä vetoa, että rouva ja ryökinä sipsuttelee parhaillaan joen pengertä tänne.

JANNE (hyörien hädissään sinne ja tänne:) Herrajjee… ja millä minä nyt ennätän toteuttaa suuren unelmani? Rakkaus sammuu, kultavirrat juoksevat hiekkaan ja palatsit sortuvat, jos en nyt saa kyynärän verran etumatkaa noilta riivatuilta herroilta…

HEIKKI (nousten:) Minä autan sinua, sillä minulla on vanhaa närää noita herroja kohtaan. (Kuin määräyksiä jakaen:) Sinä otat osallesi tuon papinpojan, joka tuolla parhaillaan harppii ojien yli. (Jannen juostessa jännittyneenä oikealle!) Toimita hänet keinolla millä hyvänsä täältä pois, ennenkuin naiset saapuvat. Minä pidän jonkun aikaa loitolla apteekkaria ja kauppiasta. (Turskisti:) Ymmärrätkös?

JANNE (pyörällä päästään:) Juu, juu, mutta… papinpoika on suuri ja lihava!

HEIKKI Ja tomppeli! Ymmärrätkös?

JANNE (täysin ymmällään; surkeana:) Juu, juu, sano Jusliini parka…

HEIKKI Terve. (Poistun vasemmalle.)

JANNE (Heikin jälkeen; avuttomana:) Terve, terve… (Seisoo hetken paikallaan: hätkähtää, juoksee oikealle ja takaisin; suoraan katsomoon, kuin apua anoen:) Nyt se tulee… Ja naiset tulevat ja herrat tulevat! Ja kauppiaan rouva, se Potifaarin emäntä! Voi, Jooseppi parka… (Juoksee taas oikealle, palaten takaisin; tyytyväisempänä katsomoon:) Ahaa, jopa jönkii hitaammin, se ährys… palavissaan varmaan. (Ryhtyy ankarasti miettimään.) Papinpoika on tomppeli, sanoi Heikki. Ja minä? Neropatti ja maailmanmatti. Siis: ei tappelulla ja hälyllä, vaan viisaudella ja älyllä… Oisko nakata kivellä sen tomppelin naamaan? (Katselee ympärilleen löytääkseen kiven; luopuen aikeestaan:) Ei, ei. Kuka takaa, että se osuu? Yksinkertaisia papinpoikia suojelee sallimus… Jotain muuta! (Takoo otsaansa, kävelee edestakaisin:) Jotain hienon hienoa ja ihmeellistä… (Pysähtyy oikealle etualalle, tuijottaa nuoralta oleviin vaatteisiin:) Jotain naisellisen viekasta tai… viekkaan naisellista… (Kuin hakien jotain ajatusta:) Hame. Pöksyt ja pusero. Päivänvarjo ja hame. Hame ja… (Riemukkaana keksintönä:) Oi, hame! Sinä taivaallinen kapine, sinä kaikkien arvoituksien seesam… (Katsomoon, tuttavallisesti:) Se on selvä nyt, uskokaa tai ette. (Riisuu takkinsa ja heittää sen maahan, ottaa nuoralta hameen, painaen sen rintaansa vasten:) Sinä salaisuuksien peite ja tyhmyreitten ansa… (Sovittaen sen eteensä:) Hoida virkas, sua käskee äly kirkas. (Vetää housujen tavoin hameen yllensä; ottaa puseron ja pujottaa sen nokkelasti päällensä; jääden katsomaan paidanhihojansa, joita puseron lyhyet hihat eivät peitä:) Mutta kädet? Kädet ovat Eesaun kädet… (Käärii paidanhihansa kokoon, niin että ne peittyvät puseroon; menee pöydän luo, ottaa peilin ja katselee itseään huolellisesti:) Ei mitään vikaa, joka päällepäin näkyisi. Mutta posket… hieman hempeämmiksi. (Hankaa kädellä poskiaan, niin että niiden maaliläikät tasoittuvat sopivasti; katsoo uudestaan peiliin:) Jestas sentään, mikä kaino kauneus sinun poskiltasi hohtaa, Janne parka… (Rientää ottamaan päivänvarjon, levittäen sen ja nostaen päänsä päälle:) Ja nyt… piiloon pää ja hempeäksi ääni. (Asettuu riippumattoon; jäljitellen naisen ääntä:) Sopii tulla, kiireestä kantapäähän on valmis Lempi Sirkiä… (Kuulostelee; jää äkkiä tuijottamaan housunlahkeisiinsa:) Helkkarissa! Muu kaikki käy, mutta pukinsorkat on näkyvissä… (Nousee, kiirehtii oikealle; hädissään:) Saakeli soikoon, nyt on tiukka paikka. (Huomaa kantoa peittävän liinan:) Ahaa! (Hetken epäröityään:) Hätä ei lue lakia. (Tempaa kannolta liinan, niin että kaikki sillä olevat esineet lentävät hujan hajan maahan; liina kädessä:) Mitä tehtäis ei naisen takia? (Asettuu jälleen riippumattoon, peittää liinalla jalkansa ja varjoo päivänvarjolla kasvonsa; kurkistaa kerran vielä olkansa yli, ottaa velton asennon ja jää odottamaan.)

V KOHTAUS.

LEO VILANDER, (puoleksi maalaisesti, puoleksi herraskaisesti puettu, lihavahko ja tyhmännäköinen papinpoika, tulee hengästyneenä ja palavissaan oikealta.)

VILANDER (puhuu hieman änkyttävästi:) Neiti Si-si-sirkiäkö siellä hö-hö-hö… uinailee?

JANNE huokaillen ja valittaen; matkien koko ajan naisen ääntä: Ooh, älkää häiritkö minua…

VILANDER. Sa-sa-sairastaako se neiti ihan tautia vai… ?

JANNE. Päänsärkyä, hermosärkyä… kroonillista anemiaa ja, ja… Minun hermoni eivät kestä tätä maalaiselämän karkeutta! Ja sitten… sisäisiä ristiriitoja…

VILANDER. O-o-onpas siinä tautia kerrakseen. (Lähestyen:) Mutta minä kun vähän hierasen niskoilta ja nivusilta ja sitten pa-pa-pappilan saunaan… (Kumartuu Jannen puoleen ryhtyäkseen hieromaan.)

JANNE (omalla äänellään; unohtaen osansa:) Eikä helkkarissa!

VILANDER. Ohhoh…

JANNE (jälleen naista jäljitellen:) Ooh, jättäkää minut rauhaan.
(Ojentaen kätensä peittäen päivänvarjolla yhä tarkemmin kasvonsa:)
Saatte suudella kättäni, mutta menkää, menkää…

VILANDER kömpelösti suudelmaan: Ky-ky-kyllähän minä… Mutta saisikos tavata jossain rouva Tillonia?

JANNE. Hän on soutelemassa… Killingin saaren ja Jänissaaren… ja… ja…

VILANDER (mustasukkaisena:) Y-y-yksinkö? Ka-ka-kauppiaanko kanssa?

JANNE. Nuoren, tummatukkaisen, vieraan (matkien änkytystä:) ka-ka-kavaljeerin kanssa.

VILANDER raivoissaan; liikehtien: Va-va-vai niin! Pe-pe-petoskauppaa… (Oli kompastua Jannen takkiin; ottaen sen maasta:) Ja si-si-siinä on sen lurjuksen takki. Vai pa-pa-paitasillaan ne soutelevat ke-ke-keskellä päivää. O-o-otanpa sen talteen ja se-sel-selkäsaunan saa sen omistaja pappilan rengeiltä. (Aikoo lähteä.)

JANNE unohtaen taas osansa: Piru vieköön, älä vie!

VILANDER pysähtyen hämmästyneenä oikealle: Ohhoh.

JANNE tekeytyen nopsasti sairaaksi: Ooh, miten päätäni särkee…

VILANDER. Hö-hö-hö… na-na-naiset miehistyvät. Mu-mu-mutta ei meitä petetä. (Poistuu kiivain askelin oikealle.)

JANNE (vihan vimmassa:) Luuleeko se tolvana, että takiton mies voi kosia ylhäistä naista? (Ponnahtaa pois riippumatosta: solahuttaa hameen päältään ja jättää sen maahan:) Ja kehtaa vielä kilpailla minun kanssani ja kaiken lisäksi minun tulevasta morsiamestani. (Sipaisee puseron yltään ja heittää sen jonnekin taka-alalle; ottaa hyökkäävän asennon:) Niin se, nään ma, on Suomen maassa, että jos muu ei auta, niin tappelu auttaa. (Nyrkkiä heristäen oikealle päin:) Herran pojat ja Kaitarannan Kustaa… Takki tänne! (Ryntää hirmuista vauhtia oikealle; samassa alkaa taas kuulua moottorin säkytys, entistä lähempää, lakatakseen jälleen seuraavan kohtauksen alussa.)

VI KOHTAUS.

LEMPI SIRKIÄ, laihahko ja kalpeahko neiti, sekä MARY TILLON, pyyleväksi ja koreaksi pyntätty nainen, tulevat oikealta taka-alalle vilkkaasti keskustellen.

LEMPI. Minä en tahdo lähteä. Älä yritäkään, en tahdo.

MARY ivallisesti: Vai ei mamselli tahdo? Entäpä jos…

LEMPI. Minäkö lähtisin ennen lomani loppua kaupunkiin, joka oli tappaa minut numeroillaan? (Luettelee nopeassa tempossa puhelinnumeroita:) 2303, 4869, 4052, 6783. Onkos Tilta kotona? Onkos herrasväki jo poissa? Yks auto Humalistonkatu 1 B. Yks konjakki ja sassiin kanssa, joo, joo, autolla. Kyllä meillä maksetaan. 3606 prrr… Juu, juu, ukko matkusti päiväjunalla. Kalle rakas, älä jätä minua ensi yöksi ikävään. Saat ryypyn kanssa. — Näkemiin… Ooh, koko kaupunki on käynyt minulle inhoittavaksi.

MARY. Sopii käydä. Mutta täällä alkaa maa polttaa jalkojen alla, sillä… djenki kaputj ja laskuja joka paikassa…

LEMPI. Minä sinun laskuistasi viisi välitän, sillä minä olen rakastunut syvästi ja korkeasti…

MARY. Ja eikös matalalta ja leveästi. Ja kehenkäs sitten?

LEMPI. Myllärin nuoreen poikaan. Ajatteles, hämärä mylly ja unelias akkuna. Hiljainen hyrinä päivästä päivään ja lämmin tuoksu uutisviljasta, joka soluu ja soluu…

MARY (arkipäiväisesti:) Säkkiin, jauhosäkkiin. Ja mitäs sitten?

LEMPI. Näkisitpäs kun se poika teroittaa myllynkiviä. Kivensirut ja kipinät sinkoilevat. Käsi on varma ja silmä tarkka. Hän viheltelee ja hän hyräilee. Ja, oi, hän ei puhu mitään, hän ei muista numeroita, hän ei lausu numeroita, hän ei soita, hän ei puhu, hän ei tilaa mitään. Hänellä ei ole mitään paheita ja hänen käsivartensa on voimakas. Oo, miten hän taitaisikaan sen kiertää hoikan vyötärön ympäritse…

MARY hieman karkeasti: Ja ilman paheita vai?

LEMPI. Ooh… (Heittäytyy loukkautuneen? näköisenä riippumattoon.)

MARY. Niin se nyt kuitenkin on, että asiat tänään reilaan ja yöllä laivaan. Sinun hoikka vyötärösi kelpaa kyllä johonkin. Voit vipata apteekkari Bitteriltä, joka kiertää sinua kuin pukki kaalimaan aitaa.

LEMPI syvästi inhoten: Fi donc… mitä sinä ajattelet?

MARY. Rahaa. Ja elämää kanssa. Tämä tyttö on kyllä herroja passannut. Kumpikos meistä on ollut laivan päällä, Saimaalla, Näsijärvellä ja Päijänteellä, ja kukas on restorangeissa, Kajaanista Hankoniemeen saakka, kapinetteja steetannut ja serveerannut kanssa? Minä juuri, Marja Tillanen, ja minä tunnen tämän elämän koktailit ja muutkin sakat. Kaupungissa sitä sentään aina jotain ansaitsee, jollei muulla niin trokaamalla, ja sinne tästä on lähdettävä. Mutta säädyllisesti, se on ollut minun järkkymätön iteaalini aina ja joka hetki.

LEMPI. Vai säädyllisesti! Onko se säädyllistä, että…

MARY (jyrkästi:) On. Herroilta saa vipata ja niille voi jäädä velkaa. Niin nekin jäävät. Mutta laskut on maksettava ja kuitti taskuun. Se on laki restorangissa ja koko elämän hotellissa. Ja sinä vippaat apteekkarilta ja sassiin kanssa.

LEMPI (melkein kiusoitellen:) Enpäs vippaa! Minä vain rakastan myllärinpoikaa ja luultavasti… toivottomasti. Sinäpä se olet miljonäärinleski ja minä olen vain tällainen… seurustelevainen nainen.

MARY (räjähtämäisillään:) Hvai-nee? Tjaa-jaa… Siinä sitä ollaan. (Asiallisesti:) Hyvä. Riitelemiseen ei ole nyt aikaa. (Myhäillen tyytyväisenä:) Onpa minulla täällä takataskussa vielä eräs Herran pienimpiä, joka ei ole hukannut jaloa mielenlaatuaan…

LEMPI. Kauppiasko? Älä luulekaan. Se havittelee vain sinun luultuja rikkauksiasi, pelastuakseen muijastaan ja konkurssista kukaties. Koetapas, lähteekö. Ei, vaikka antaisit kunniasi ja maineesi…

MARY (nauraa raikuvasti:) No, niiden laita taitaa olla vähän niinkuin minun rikkauksienikin. Aion kuitenkin sitä lerppahousuista narria vähän koetella. Mutta minun ainoa todellinen kavaljeerini on… Arvaapas!

LEMPI. Tietenkin tuo houna papinpoika…

MARY. Eei… sinne päinkään. Minun ainoa pelastava ja uhriin valmis, todellinen haaveen mies ja ainoa ritarini on, hän on — puotipoika Janne Kärki. (Nauraen:) Ja hän se saa kalliisti maksaa rouva Tillonin tämäniltaisen suosion ja armon. (Samassa kuuluu aivan läheltä moottorin jyskytys, joka nopeasti taas lakkaa.) Jeskandeeraa! Nyt ne… Tämä kapinetti on Steetattava. (Kääntyy taka-alaa kohti, aikoen korjaamaan vaatteita pois nuoralta; huomaa samassa koko ympäröivän sekamelskan; kauhistuen:) Herranjestas, sentään! Katso, nouse katsomaan…

LEMPI kavahtaa pystyyn: Ja minun puuderini ja hameeni…

MARY kävelee vasemmalle; uhkaavassa asennossa: Ja kuka riivattu on saattanut tämän kaiken tehdä? (Heristää nyrkkiä:) Jospa minä sen tietäisin…

VII KOHTAUS.

JANNE KÄRKI (samassa vasemmalta, takki päällä, sangen siistinä ja aidanseiväs kädessä.)

JANNE (koko tilannetta halliten; kohteliaasti kumartaen:) Palveluksenne, rouva Tillon. Tulen juuri antamasta selkään sille miehelle, joka on saanut aikaan tämän epäjärjestyksen.

MARY (lähestyen; tervehtii molemmin käsin, kuumasti:) Oo, herra Kärki!
Kuinka kohteliasta ja rohkeaa… Ja ken oli tuo raakalainen?

JANNE (suudeltuaan rouvan kättä; mustasukkaisena:) Teidän ihailijanne!

MARY. Minulla ei ole ketään muuta uskollista ihailijaa kuin… ehkä te, herra Kärki… (Istuutuu oikealle kannolle.)

JANNE (äärettömän hyvillään; elehtii hetken onnensa ylenpalttisuudessa; vetää taskustaan pari kolme paperossilaatikkoa; tarjoo rouva Tillonille:) Saakos olla. Klubia, Maltaa, Fenniaa…

MARY (ottaa koko Klubi-laatikon, josta ottaa yhden paperossin käteensä.)

JANNE (rientää neiti Sirkiän luo, aikoo suudella kädelle, mutta epäonnistuu pahasti neiti Sirkiän vetäessä kätensä pois; hätääntyneenä:) Saakos olla Maltaa vai Fenniaa?

LEMPI. Poltan vain Klubia. (Heittäytyy riippumattoon avaten samalla päivänvarjon.)

JANNE (tekee epätoivoisen liikkeen, juoksee rouva Tillonin luo, ottaa hänen helmastaan Klubilaatikon ja paiskaa molemmat laatikot kädestään hänen helmaansa; kiitää Sirkiän luo ja tarjoo; rientää takaisin rouva Tillonin luo ja sytyttää hänen paperossinsa, sitten neiti Sirkilän luo ja sytyttää; siirtyy keskinäyttämölle ja sytyttää ylpein elein oman paperossinsa; hetken vaitiolon jälkeen:) Niin, rouva Tillon, minä kun saavuin "näin auringonlaskun aikaan" teitä tervehtimään, tapaan tuon Leo-herran, tuon papinpojan täällä hirvittävässä hävitystyössä. Ja kun sivistynyt puhe ei auttanut, niin saatoin hänet tuonne pellolle ja annoin aikalailla selkään…

MARY. Ooh, se oli hänelle oikein. Hän on ollut jo kauan mitä epämiellyttävimmällä tavalla mustasukkainen… teidän vuoksenne, herra puukhollari.

JANNE (kumartaen hyvillään:) Palvelukseksenne, rouva Tillon.

MARY (käskevästi:) Antakaapas tuo liina tänne minun polvilleni.

JANNE (ottaa liinan maasta ja levittää sen rouva Tillonin polville, hyväillen samalla häntä kainosti ja huvittavasti.)

MARY (tökäten Jannea viettelevästi:) Ja nyt, Janne poikani, kokoapas nuo kapineet tänne minun helmoihini…

JANNE (nauraa hykertää mielihyvästä; hyörii ja häärii ja esineitä tuodessaan jatkaa hyväily-yrityksiään; siinä touhutessaan:) Kokoanhan toki, jok'ikisen rippusen ja rahtusen… koko elämäni ajan ja… helmaan kannan.

MARY (Jannen tuodessa esineitä:) Minun helmaani toki. Ja sinne kun mahtuu…

JANNE (riemukkaasti:) Mahtuu kun mahtuu…

MARY (mehevästi:) Ja kun annetaan mahtua…

JANNE (melkein hyppien ilosta:) Hellanletta tentään!

MARY (taas käskevästi:) Ja nyt korjaa vaatteet. (Järjestelee tavaroita liinaan.)

JANNE (ottaa salamannopeasti hameen ja puseron maasta ja ripustaa ne nuoralle.)

LEMPI (riippumatosta; ärtyneenä:) Ei niitä saa sinne panna, herroja tulee.

JANNE (närkästyneenä:) Vai herroja? Ketkäs ne ovat herroja neiti
Sirkiän mielestä?

LEMPI (myrkyllisesti:) Kaikki muut paitsi nokikolarit ja puotipojat.

MARY. Tyst likka siellä! Älä sotke meidän hommia täällä. (Jannelle mielistelevästä) Oikeita herroja ovat vain liikemiehet ja tirehtöörit. Ja kohta se on Janne-poika tirehtööri… minun tirehtööriin…

JANNE (nauraa hohottaen:) Tirehtööri… afäärissä ja rakkaudessa…

MARY. Kanna tänne ne vaatteet.

JANNE. Ja minä kun kannan. (Tuo hameen ja puseron ja uimapuvut, sipaisee ohimennessään mielenosoituksellisesti neiti Sirkiän päivänvarjon maahan ja laskee vaatteet rouva Tillonin helmaan.)

LEMPI on raivostumaisillaan, mutta kavahtaa rouva Tillonin silmäyksestä ja jää makaamaan.

JANNE (juoksee hakemaan nuoralta pöksyt, panee ne takkinsa alle ja lähestyy kainostellen rouva Tillonia:) Tirehtöörskä, täällä on vielä jotain… intiimiä ja tunteellista… Mihinkäs nämä pannaan?

MARY. Samaan kasaan.

JANNE (loukkaantuneena:) Kasaan? Sehän on jotain proosallista…

MARY (hyvitellen viettelevästi:) Mikä on maallista tänään, on huomenna taivaallista…

JANNE. He-he-hö-höö… ja yöllä… autuasta.

LEMPI (kiukkuisena:) Nostakaa oitis päivänvarjoni maasta.

JANNE (itsepäisesti:) Enkä nosta.

LEMPI. Nostakaa, minä käsken.

JANNE (silmäten rouva Tilloniin; ylimielisesti:) Mikäs käskijä te täällä olette?

LEMPI (ivallisesti:) On siinäkin kavaljeeri, pyh…

JANNE (rouva Tillanille:) Nostanko ma?

MARY (on sitonut esineet ja tavarat nyyttiin; laskien sen maahan vierelleen; ohimennen:) Tottahan toki…

JANNE (kiirehtien antamaan päivänvarjon neiti Sirkiälle.)

MARY. Janne poika se hyörii ja häärii, hommaa ja hankkii kaikki mitä nämä tytöt tarvitsevat. — Eiks niin?

JANNE (totisena:) Juuri niin. Ei tirehtööriksi ilman eestä tulla.

VIII KOHTAUS.

HEIKKI (tulee takaperin vasemmalta, pitää kädessään uistinta ja vetää perässään kireällä olevaa uistimensiimaa, tätä tuontuostakin nykäisten, muiden jäädessä ihmetellen katsomaan.)

HEIKKI (päästyään keskinäyttämölle; silmää iskien:) Kauppias, on tulossa. Hän tulee tätä siimaa pitkin, sillä harasinpa joenmutkan takana siiman kouraani, kiersin rantakoivun ympäri, ja kauppias uututtaa nyt selkähaukea, joka on eksynyt Korpijokeen ensi kerran maailmassa. (Vie uistimen ja kiinnittää sen taka-alalla puun kylkeen:) Kas niin, sopii kiskoa vaan. (Nauraa hohottaa.)

LEMPI (on kierinyt nopeasti riippumatosta ja lähestynyt Heikkiä; viehkeästi mielistellen:) Olet hauska poika, Heikki…

HEIKKI. Mutta nyt minä menen piiloon. (Poistuu oikealle.)

LEMPI. Minä tulen samaan piiloon, Heikki! (Kiirehtii Heikin jälkeen.)

JANNE (hetken vaitiolon jälkeen; kooten kaiken rohkeutensa, juhlallisesti.) Rouva Tillon, saan kosia teitä kaikesta sydämestäni ja sielustani.

MARY (on istuutunut; ojentaa kätensä; riuskasti:) Tuohon kouraan.

JANNE (laskeutuu toiselle polvelleen ja suutelee onnellisena.)

MARY. Onkos sinulla paljon rahaa?

JANNE (nousee:) Mnjaa, tuota… minulla on kyllä rahaa…

MARY. Menepäs sitten hakemaan kauppiaalta kuitattu lasku, maksa myllärille ruokalasku ja vuokra ja ompelijatar Lyyli Maikulle hänen saatavansa.

JANNE (seisoo hetken mykkänä kauhusta; koettaen näytellä rauhallista naamaa:) Jaha, jaha… puotilasku tekee 2.800 markkaa… (Pelokkaana:) Ja nuo toiset…?

MARY. Kolme tuhatta riittää. Anna ne tänne.

JANNE. Mutta tietääkös rouva, että…

MARY (ottaa Jannea kaulasta; houkutellen:) Noo, kulta poju, kuka nyt on kitupiikki… omalle jentalleen…

JANNE (heltyen:) He-he-he-… vai omalle jentalleen…

MARY. Ja sitten kun tullaan kaupunkiin, saat haltuusi kaiken kapitaalin, minkä vaan pankkitililtäni löydät.

JANNE (äkkiä, asiallisesti:) Paljonkos sitä sitten on?

MARY. No, jaa… vähintäin kolme nollaa perään tuollaisille pikkusummille…

JANNE (röyhistäen rintaansa:) Siis kolme miljoonaa.

MARY (nauraen; suudellen:) Ja kolme suudelmaa…

JANNE (huumaantuneena:) Ja ne kun maksetaan. (Ottaa lompakostaan tukun seteleitä ja ojentaa ne rouva Tillonille:) Siinä on. Kolme tuhatta kolmesta suudelmasta. (Elehtien iloisena:) Ja kolme miljoonaa Janne Kärjestä itsestään. Se on afääriä se. Ja sellaiseen pystyvät vain tirehtöörit…

MARY (on istuutunut kannolle, laskettuaan setelit; käskevästi:) Ja nyt, juokse hakemaan puodista kuitattu lasku.

JANNE pysähtyen; välittömästi: Eipäs minulla olekaan enää rahaa.

MARY (mietittyään hetken:) Mene ja kirjoita lasku ja kuittaus, lyö liikkeen leimasimella nimi alle ja sen alle oma nimesi.

JANNE. Ei käy, sillä leimasin on kauppiaan rouvan piironginlaatikossa ja laatikon avain on sen kukkarossa ja kukkaro on alushameen taskussa ja alushame… sehän on päällyshameen alla. Sieltä ei saa sitä itse kauppiaskaan muuta kuin… ruikuttamalla. (Istuu vasemmalle penkille.)

MARY (nousten, lähestyen:) Keksi sitten joku keino. (Taputtaen Jannea poskelle ja silittäen hänen päätään; mielistellen:) Kun on pää kuin partaveitsi, sukkela ja älykäs ja nerokas… oikea neropatti…

JANNE (iloisesti:) Niin mitäs sitten muuta kuin keksiä vaan! (Nousee, liikehtii vasemmalle.)

MARY. Ja me kun keksitään.

JANNE (ylpeänä.) Keksitäänpä niinkin. (Tärkeästi:) Mutta mikähän siinä lienee, että tänä iltana olen tarvinnut puolessa tunnissa enemmän neroutta kuin tähän saakka koko elämäni aikana?

MARY. Suuri rakkaus voitetaan vain suurella neroudella.

JANNE (yksinkertaisen välittömästi:) Niin se kai siten on… (Siirtyy hyvin miettivänä vasemmalle; kääntyy äkkiä ylpeänä:) Keksitty, keksitty, keksitty! Kaikki on selvää. (Istuutuu penkille, ottaa lompakostaan paperia ja täytekynän, kirjoittaa nopeasti; nousee:) Tässä on lasku, päivämäärä ja kuittaus. Se taitetaan sopivasti… Kas näin. Te lupaatte tulkita kauppiaalle hänen luonnettaan nimikirjoituksesta. Ja hän kirjoittaa, hän kirjoittaa! Ja lasku on maksettu. (Antaa paperin rouva Tillonille; puoliksi itsekseen:) Ja kaiken tämän keksin minä.

IX KOHTAUS.

LEMPI SIRKIÄ (oikealta kiukkuisen näköisenä.)

LEMPI (melkein itkien:) Se juoksi myllyyn ja pani ovet lukkoon. Minä tahdon pois täältä, heti, ensimmäisellä laivalla.

MARY (Lempille puoliksi kuiskaten:) Kaikki on kunnossa… (Kaikille:)
Iltalaivalla lähdetään.

JANNE. Me lähdemme täältä kaikki. Mutta sitä ennen kauppiaalle pieni opetus, karvas pilleri ja kamppaus koipeen, jotta muistaa minua kyynärpuulla suomineensa ja takapuoleen potkaisseensa, minua, afäärimiestä ja tirehtööriä…

MARY (on siirtynyt kuulostellen vasemmalle taka-alalle:) Sst. Hiljaa, hän tulee. (Siirtyy hyräillen vasemmalle, istuu kannolle.)

LEMPI (on heittäytynyt riippumattoon ja peittänyt päänsä päivänvarjoon.)

JANNE (jää odottavana seisomaan vasemmalle etualalle.)

X KOHTAUS.

VELI VINTTURI, (maalaiskauppias, hieman lerppahousuinen ja aviollisessa liemessä pehmeäksi muokattu, mutta iloluontoinen ja herkkäverinen viisissäkymmenissä oleva ukko, tulee vasemmalta kelaten uistimensiimaa, etenee yli taka-alan näyttämön sitä mukaan kuin kela täyttyy, on sanomattoman synkän ja vihaisen näköinen, ei katso oikealle eikä vasemmalle.)

MARY (nauraen hyväntahtoisesti:) Sepäs taisi olla mätäkuinen hauki, ui vettä, juoksee maata ja puuhun kiipee…

JANNE (yhtyen nauruun:) He-he-heipähän… se ilmassa lensi!

VINTTURI (otettuaan uistimen puusta; kääntyy Jannea kohti; hitaasti lähestyen, vihasta kuohuen:) Kyllä se taisi kävellä kahdella jalalla, mutta neljällä jalalla se täältä konttaa… (On tullut aivan Jannen eteen; ärjäisten:) Mitäs sinä, lurjus täällä teet?

JANNE (säikähtyneen iloisesti:) Minä seurustelen ja konverseeraan…

VINTTURI. Ja minä kyllä sinut sortteeraan. (Ottaa Jannea kauluksesta, kuljettaa vasemmalle ja potkaisee takapuoleen, niin että Janne lennähtää näkymättömiin.)

MARY ja LEMPI (nauravat täyttä kurkkua.)

VINTTURI (yhä ärtyneenä:) Ei tämä ole mikään naurun asia. Se on disipliiniä, hyvät naiset.

MARY (lähestyen, ottaen kauppiasta kädestä; hyvitellen:) Älkää nyt suuttuko, herra kauppias. Viatonta leikkiä, joka saattoi teidät meidän luoksemme suoraa päätä. Ja Janne parka on aivan viaton…

JANNE, (kurkaten vasemmalta:) Niin, niin, kuulkaas nyt, kauppias. Mitäs te viatonta rökitätte?

LEMPI (kostonhaluisena:) Sen teki se hirmuinen ja inhoittava myllärinpoika. Menkää ja antakaa sille niin, että tuntuu…

MARY. Janne tuli tänne vain tuomaan eräitä tavaroita ja…

VINTTURI (voitettuna:) Jaha, jaha… suokaa anteeksi. Sinä Janne, saat mennä antamaan selkään tuolle myllärinpojalle.

JANNE (puoliksi itsekseen, myrkyllisesti:) Vai niin sinä vanha kehno… (Vintturille:) Se kävisi kyllä päinsä sangen hyvin, mutta meidän kahden on nyt viisainta pysyä yhdessä, sillä meitä uhkaa hirvittävä rajuilma ylemmistä piireistä.

VINTTURI (naisille; nauraen:) Onko tuo poika mennyt päästään vialle?

MARY. Hän tarkoittaa rouvaanne.

VINTTURI (pelästyneenä:) Mitäs sitten hänestä? Onko hän tulossa tänne?
(Siirtyy pakoaikeissa oikealle.)

JANNE. Hän voi olla täällä koska tahansa. Ja kun te hölmistytte hänen uhkaavan rakkautensa alla, tarvitaan minun kaltaistani…

VINTTURI (ärjähtäen:) So, soo, senkin vintiö! Juokse oitis ja kanna veneestäni tänne gramofooni. (Jannen viivytellessä astuu uhkaavana kohti:) Hae, sanon niinä.

JANNE (puikkii vasemmalle.)

VINTTURI (naisille, kohteliaasti:) Hyvät naiset, minulla on teille eräs ehdotus… Me vietämme tämän illan hauskasti, me lähdemme…

XI KOHTAUS.

AXEL BITTER, (apteekkari, vanhanmallisen keikarimaisesti puettu herrasmies, tulee oikealta moottorin vääntökampi kainalossa ja pyyhkien hikeä kasvoiltaan.)

BITTER (hengästyneenä ja palavissaan; jo tullessaan puhuen; kiihtyneesti:) Mitä pirullist', sanon minä. Minä veivaan ja veivaan… Moottori käyp' lähtemään. Ja mitä pirullist'? Se seisoo taas. Minä veivaan uudestaan, se sylkee ja pihisee, se hyrisee ja hyrrää. Ja saamari soikoon. Se lakkaa taas…

VINTTURI. Kerrankos sitä, kerrankos sitä… Mutta minä täällä aioin juuri ehdottaa naisille, että me lähdemme sinun moottorillasi Jänissaaren kallioille. (Ottaen taskustaan reseptin:) Tuossa on resepti: hela konjakkia, ja toinen madeiraa. Käy, apteekkari, hakemassa. Minulla on gramofooni. Ja me pidämme tanssiaiset siliällä kalliolla, kaukana maailman murheista ja… peloittavista ihmisistä.

BITTER. Mitä pirullist', kun minun piti juuri selittää, että veivaan ja veivaan ja annan lopulta sille ryypyn. Mutta mitä pirullist', se seisoo ja seisoo. Ja kun katson säiliöön, on bentsiini lopussa, se on vuotanut pois. Ymmärrätkös, säiliössä on reikä… (Siirtyy Lempi Sirkiän luo, suutelee rakastuneesti tämän kättä ja jää keskustelemaan. Samassa alkaa vasemmalta, aivan läheltä kuulua gramofoonin soittoa.)

XII KOHTAUS.

JANNE (tulee vasemmalla, kantaen gramofoonia, jotain laulukappaletta soittaen; vie gramofoonin oikealle, kannolle, viheltäen sen säveltä iloisin naamoin.)

VINTTURI (sulkee heti gramofoonin, Jannelle:) Koko kylähän sen täältä kuulee. Me lähdemme minun veneelläni matkaan. Janne-poika on kova soutamaan.

JANNE (tekee epätoivoisen liikkeen.)

LEMPI (Bitterille kärsimättömästi:) Ei, ei herra apteekkari, olen pettynyt, olen onnettoman rakkauden uhri, en tahdo lähteä mihinkään, en tee mitään enkä salli mitään, jollette keksi jotain hauskaa… Kuuletteko? Hauskaa.

BITTER. Armollinen neiti, sallitteko minun laulaa teille rakkauden laulun?

LEMPI (innostuen:) Laulakaapas… Ja kaikkien herrojen on laulettava laulu, itkettävä laulu onnettomasta rakkaudesta.

VINTTURI. Osaan minkä kyllä "Reisusällin laulun" ja "Iitin Tiltun". Mutta minun täytyy laulaa ne hiljaisella äänellä, sillä akkani tuntee sen muuten vaikka kilometrin päähän. Se tykkää, nääs, kovasti musiikista, varsinkin omasta äänestään…

MARY (Jannelle mielistellen:) No jaa, mitäs se Janne-poika laulaa? (Taputtaen poskelle; näytellen rakastunutta ja pitäen samalla kauppiasta silmällä:) Tietenkin oikean serenaadin nuoresta ja onnellisesta rakkaudesta…

VINTTURI (mustasukkaisena:) Eipäs se Janne parka osaa laulaa enemmän kuin räkättirastas tai variksen poika.

JANNE (myrkyllisesti:) Kummallista miten tämä kauppias pyrkii minua sortamaan (lähestyy voitonvarmana rouva Tillonia:) varsinkin rouva Tillonin silmien edessä… Ettenks' osaa? Minä taidan laulaa yhtä hellästi kuin Iivari Kainulainen tai kansanlaulaja Iisakki Hakkarainen… (Siirtyy gramofoonin luo ja alkaa järjestellä levyjä, asettaen niistä yhden koneeseen, salaperäisen ja voitollisen näköisenä.)

VINTTURI (pitää salaa silmällä Jannen hommia, menee hetken kuluttua gramofoonin luo ja muuttaa leveästi nauraen toisen levyn Jannen asettaman tilalle.)

MARY. Siis kolmen herran kilpalaulanta kahdesta naisesta ja voittaja saa minun kädestäni palkinnon, jonka laatua ja määrää ei paljasteta ennen auringon laskua. Kelpaakos?

BITTER ja VINTTURI. Loistavaa! Suurenmoista!

JANNE. Ja voittaja seisoo tässä.

BITTER ja VINTTURI (räjähtävät nauramaan.)

LEMPI. Esiintymisjärjestyksen määrää arpa. Sassiin tänne, vetämään pitkää tikkua. Ken pisimmän saa, on eka. (Herrat vetävät arvan.)

JANNE. Tässä on eka. Ja minä aion laulaa lepikon siimeksestä, sillä synnynnäinen kainous, nähkääs…

LEMPI (yhä riippumatossa lojuen:) Yyks, kaaks, kol-me. No, alkakaa.
Yyks, kaaks…

MARY. Ei vielä, ei vielä. Sitä ennen minä tahdon ennustaa kauppiaalle koko tulevan elämän hänen nimikirjoituksestaan… (Viettelevästi:) Kahden kesken, tuolla pientareen lehvistöissä… Tahdotteko?

VINTTURI ihastuneena: Sitähän minä juuri tahdonkin.

JANNE (lähestyen uhkaavasti:) Vai niin, vai tahdotaan, täällä jotain ilman, että…

VINTTURI. Kynä tänne. Ja paikalla, senkin tolvana.

MARY (on ottanut esille paperin ja tekee merkkejä Jannelle.)

JANNE hyrähtää nauramaan ja antaa täytekynän Vintturille, joka kirjoittaa nimensä rouva Tillonin paperiin.

MARY (tarttuen Vintturin käsivarteen; molemmat poistuvat keskustellen oikealle.)

BITTER (jatkaa innokkaasti keskustelua Lempi Sirkiän kanssa.)

JANNE (keskinäyttämölle; katsellen poistuvien jälkeen:) Kyllä osaa olla tuo naisihminen rakastuneen näköinen ja petos sydämessä… (Katsomoon; hyvätuulisesti:) Mutta se se vasta on hauskaa, että muita petetään ja meitä ei. (Katselee varovasti ympärilleen; toteaa apteekkarin keskustelevan innokkaasti ja seisovan selin näyttämölle päin; ottaa gramofoonin kainaloonsa, iloisen tuttavallisesti katsomolle:) Totta on, että laulaa en osaa. (Taputellen gramofoonia:) Mutta Iivari Kainulainen laulaa kohta puolestani, että maailma raikuu. Ja Janne Kärki nolaa ja nujertaa kauppiasparan, lyö viimeisen naulan hänen rakkautensa ruumiskirstuun… Ja itselleni? Kolme miljoonaa, mukavan muijan ja ruhtinaallisen rouvan… (Poistuu ilosta hykertäen vasemmalle, josta palaa nopsasti takaisin kuuntelemaan Lempi Sirkiän ja apteekkarin keskustelua.)

BITTER (on näyttänyt hiljaisen keskustelun aikana aste asteelta yhä enemmän hermostuvan; levittäen toivottomana käsivarsiaan:) Mitä pirullist'… olette uppiniskaisempi kuin… kuin…

LEMPI (pahankurisesti nauraen:) Kuin äskeinen moottorinne.

BITTER. Jaa, jaa, mitä pirullist'… minä veivaan ja veivaan, se pyörähtää kerran ja seisoo taas. Minä kierrän ja pyöritän, sata kertaa, tuhat kertaa… se pihahtaa ja paukahtaa. Ja lakkaa taas… Hanat avaan ja hanat suljen, ruuvit kierrän auki ja kierrän kiinni. Kuin kuollut se makaa…

LEMPI (nauraen:) Katsokaas, kun moottori on vanha ja bentsiinisäiliö on vuotanut tyhjiin… (Ponnahtaen pois riippumatosta:) Turha vaiva. (Nauraa helakasti.)

BITTER. Mitä pirullist'…

JANNE osoitellen sormillaan apteekkarista lähtien: Ja summa summarum. Hän rakastaa häntä, mutta hän ei rakasta häntä, sillä hän rakastaa toista, mutta tuo toinen ei rakasta häntä, vaan erästä toista ja toinen hänet ottaa. (Osoittaen oikealle:) Ja katsokaas tuonne: hän rakastaa häntä, mutta hän ei rakasta häntä, vaan erästä toista… (Lyöden rintaansa) Ja tämä toinen hänet ottaa! Kas, rakkauden afääritapaa on olla viisaasti hullu ja hullusti vapaa.

XIII KOHTAUS.

VINTTURI (ryntää oikealta kuin takaa-ajettuna, juosten suoraan Jannen syliin, niin että molemmat ovat mennä nurin.)

VINTTURI. Sata miestä mustanaan… peltoa pitkin…

JANNE (katsoen oikealle:) Viisi miestä mustanaan ja seipäät kourassa.

VINTTURI. Katsopas, onko minun akkani niitä johtamassa.

JANNE. Papinpoika on kenraalina, ja pappilan renkipojat armeijana. Se on rankaisuretkikunta minua vastaan.

VINTTURI (kokonaan vapautuneena:) Ahaa… no se nyt on pikkuinen asia ottaa selkäsauna miesten kädestä, toista se olisi, jos…

JANNE (myrkyllisesti:) Vai niin, vai sillä tavalla? Mutta minä en saakaan selkääni turhan vuoksi, niinkuin eräs narri, jolla vielä tänä iltana on rukkaset kourassa ja kukkaset selässä.

VINTTURI (räjähtää nauramaan.)

VILANDER (oikealta näkymättömistä:) Ketjuun… mars!

XIV KOHTAUS.

ROUVA TILLON (oikealta.)

MARY. Mikä sitä pappilan herraa oikein riivaa?

JANNE (varovasti:) Mustasukkaisuuden mato ei anna rauhaa hänen sielulleen. (Ylevästi:) Mutta minä olen polkeva rikki sen käärmeen pään… älyllä. Olkaa rauhassa, hyvät naiset. (Kaikki muut paitsi Janne siirtyvät vasemmalle.)

XV KOHTAUS.

LEO VILANDER (uhkaavana oikealta.)

VILANDER (osoittaen Jannea:) Ahaa, nyt et pääse ko-kokouristani, olet saarrettu edestä ja takaa.

JANNE (kylmän kohteliaasti:) Olette varmaan erehtynyt, hyvä herra.

VILANDER (ällistyneenä:) E-e-etkö muka tunnusta, että löit tuolla pellolla minua takaapäin seipäällä päähän ja veit tuon takin, joka nyt on pä-pä-päälläsi?

JANNE (yhtä kohteliaasti:) Valitettavasti en voi muistaa mitään senkaltaista urotekoa suorittaneeni…

VILANDER (Lempi Sirkiälle:) Mutta neiti Sirkiä voi to-to-todistaa, että kun hän äskettäin lepäsi riippumatossa ja minä kävin hänen luonaan, niin ke-ke-keskusteltuamme…

LEMPI. Mitä röyhkeätä valhetta? Kuinka te uskallatte? Minä en ole nähnyt teitä koko päivänä enkä vaihtanut teidän kanssanne sanaakaan…

JANNE (voitollisesti:) Näin ollen sitoo minun järkeni teidät vangikseen. Jos luulette nähneenne täällä neiti Sirkiän, joka saapui tänne vasta myöhemmin rouva Tillonin seurassa, on myöskin minun teille antamani selkäsauna vain harhanäky, aistihairahdus. Ymmärrättekö?

VILANDER (yhä nolompana:) Entäs tuo takki, joka on pä-pä-päälläsi?

JANNE. Oma takkini, hyvä herra. Ja voisin sanoa teitä takinvarkaaksi, jos haluaisin. Tämän toi minulle eräs sangen hyvä ystäväni, joka sanoi sen teiltä riistäneensä… Toivottavasti kykenette käsittämään näin yksinkertaisen asian ja lakkaatte säikyttämästä viattomia naisia.

VILANDER. Ky-k-y-kyllä, mutta…

MARY (ottaen Vilanderia käsivarresta; mukaansa tempaavasti:) Ei nyt enää mitään muttia, Leo herra… Meillä on nyt kilpalaulanta, suuri serenaadi, ja neljä kavaljeeria kilpailee kahdesta naisesta…

VILANDER (kokonaan voitettuna; innostuen:) Si-si-siinä tapauksessa… käsken armeijani pe-pe-perääntymään.

VINTTURI. Älä hiivatissa… anna poikien pitää vahtia ja minä annan niille käskyn, ettei yhtäkään naisenpuolta saa päästää ulos eikä sisälle, eikä varsinkaan sisälle. (Poistuessaan oikealle:) Se on turvallisinta sillä tavalla, ulkonaisen hyökkäyksen varalta…

JANNE (keskinäyttämölle, vetäen kaikkien huomion puoleensa:) Hyvät naiset ja herrat! Ennenkuin minä lähden voittamaan (katsoen hellästi rouva Tillonin puoleen:) elämäni viheriöitsevintä seppeltä, sallikaa minun osoittaa teille, että tänä iltapäivänä on heikossa asunut älyn väkevyys. — Enkö minä saapunut tänne kuin… kuin lähetyssaarnaaja Ovambomaalle, jossa minun piti pelkällä hengen voimalla kääntää naisten sydämet kuin vesiojat ja tuhota (katsoen herrojen puoleen:) mustat viholliseni tulella ja miekalla, hengen tulella ja järjen säilällä nimittäin… Aluksi täytyi minun murskata naisen sydän, se on: tuhota mennyt elämäni. Ja sitten… minun täytyi hameessa vaeltaa ja haastaa naisen äänellä, taivuttaakseni (katsoo ylimielisesti Vilanderin puoleen:) erään aarniometsän pedon tahtoni mukaan. Ja minun yltäni ryöstettiin takki, mutta voimallinen käsivarsi toi sen minulle takaisin. Sen jälkeen minä sain steetata ja passata Ovambomaan ihaninta naista ja pelastaa hänet älyn voimalla karhujen luolasta, niin että ne nyt makaavat voitettuina kuin karitsat…

VINTTURI (on tullut puheen alkupuolella oikealle; epäluuloisesti:)
Mitäs, sinä poika, täällä oikein saarnaat?

JANNE (jatkaen kuin mitään kuulematta:) Ja enkö minä saanut musertaa kokonaista armeijaa paljaalla älyllä, joka hölmistytti sen kenraalin suureksi tolvanaksi? — Ja kun minä nyt myöskin taiteessa olen osoittanut itseni arvolliseksi suureen rakkauteen, niin, kun minä nyt… niin tuota… kuunnelkaa, tarkasti, sillä nyt se alkaa… (Poistuu vasemmalle voitollisen näköisenä.)

VINTTURI. Tekikös se lurjus meistä pilkkaa?

VILANDER. Mi-mi-minusta tuntuu, että…

MARY. Sst, hiljaa…

VILANDER… että hän ta-ta-tarkoitti minua sillä… to-to-tolvanalla. (Samassa alkaa kuulua räikeää gramofoonin soittoa aivan läheltä, eikä edes laulua, vaan — torvisoittoa, kaikki seisovat ällistyneinä.)

VINTTURI alkaa nauraa hohottaa, muut yhtyvät.

XVI KOHTAUS.

(Samassa alkaa naurun ja gramofoonin ääneen sekaantua taustalta kuuluva toraisa melu. Gramofooni ja nauru lakkaa äkkiä ja rouva) VIENO VINTTURIN (riitaisa ääni vaimentaa renkien kiellot ja estelyt, ja samassa hän ryntää näyttämölle, syöksyen suoraan Vintturin luo, jota tarttuu kauluksesta kiinni.) LYYLI MAIKKU (saapuu pian hänen jäljessään ja tämän jäljessä) JANNE KÄRKI.

VIENO miehelleen: Sinä lerppahousu ja syntisäkki, sinä hepsankeikaleitten häntyri ja narri! Ettes häpeä… (Muille herroille:) Ja samoja narrinaamoja olette kaikki, niin papinpojat kuin puotipojat ja pillerimaakarit… (Kävelee leveänä etualalla; kääntyy ja käy edestä hajoovan joukon keskitse taka-alalle; kädet lanteilla:) Hjaa jaa… tulin tänne hyvän hyvyyttäni, vetämään teitä ylös häpeän ja riettauden suosta. (Naisille:) Niin, niin, hyvät ryökkinät ja rouvat, turha muikistella. Kyllä teidät tunnetaan. Otettiinpa selvä ja selvä tuli. (Herroille:) Tiedättekös, keitä te olette miljonäärinleskinä ja mamselleina pokkuroineet ja hännystelleet? (Osoittaen rouva Tillonia:) Tuo tuossa on Marja Tillanen Haukiputaalta, passaa herroja kaupungin restorangissa, joka nyt on suljettu viinan myönnistä ja viinan hallussapidosta. (Lempi Sirkiää tarkoittaen:) Ja tämä mamselli tässä… pikkuruinen numeronpiipittäjä saman kaupungin sentraalissa. Niin että nyt sopii tehdä sitä lähempää tuttavuutta. (Ojentaen laskun Marja Tillaselle:) Mutta tässä olisi lasku!

MARJA (saaden takaisin koko puhetaitonsa; vetäen esille oman kuitatun laskunsa; purevasti:) Kuinkas moneen kertaan Vintturin kaupassa oikein näitä laskuja maksatetaan? Siellä meidän restorangissa on tapana maksattaa vain yhteen kertaan. (Näyttää kuittausta:) Osaattekos lukea? "Kuitataan. Veli Vintturi."

VINTTURI (keksien pelastustien; viattomana:) Rakas vaimoni, minä en ollenkaan voi käsittää sinun menettelyäsi. Minä kun kuulin, että naiset matkustavat, tulin tuomaan tänne laskun ja…

VIENO. Onkos rahat taskussa kanssa?

VINTTURI (ärtyneenä:) No missäs ne sitten muualla olisivat.

VIENO. Vai niin, noo… Mitäs siinä sitten muuta kuin…

LYYLI. Mutta lasku se on vielä minullekin maksamatta!

MARJA (ojentaen Lyylille rahaa; purevan kohteliaasti:) Tehkää hyvin, neiti Maikku.

JANNE (itsekseen; hammasta purren:) Hellanletta sitä rahan paljoutta ja viekkauden määrää…

XVII KOHTAUS.

HEIKKI (tulee oikealla hitaasti, synkän näköisenä.)

MARJA (työntää Heikille tukun rahoja kouraan:) Ja siinä on sinulle vuokra- ja ruokarahat. Vie mammallesi! (Ottaen oikealta nyytin kainaloonsa:) Ja nyt, hyvä herrasväki, nyt nämä tytöt lähtevät… Ja muistakaa minun sanoneeni (erikoisesti Jannelle:) että Töykänän herrojen älyparka on vain varpusen viserrystä tällaisten kesäpääskysten rinnalla. Ja pankaapa mieleenne, (rouva Vintturille:) te tohvelisankarin kovakourainen rouva, että Marja Tillanen on ollut ja tulee vielä olemaankin monen miljonäärin leski! (Poistuu remseesti oikealle jäljessään Lempi Sirkiä.)

VINTTURI (tuijottaa surkeana naisten jälkeen.)

BITTER ja VILANDER (katoovat hiljaa hiipien vasemmalle.)

VIENO (miehelleen:) Ja vieläkös sinä siinä toljotat? Kotiin, mars! (Lähtevät, Vintturi edellä ja rouva jäljessä, poistuvat vasemmalle taka-alalle.)

JANNE jää seisomaan nolona vasemmalle etualalle ja katsoo surkeana
Lyyli Maikkua.

LYYLI (lähestyy askel askeleelta Jannea, käyden sitä säälivämmäksi mitä surkeammaksi Janne; tökäten hyväilevästi:) Ei nyt surra enää, Janne…

JANNE (syvästi syyllisyyden tunnossa:) Mutta milläs minä nyt maksan sinun ompelukoneesi, kun puijasivat multa kaikki säästörahani…

LYYLI (iloisen reippaasti:) Sepäs kun on maksettu jo! Ja nyt sitä mennään minun mökilleni… polkuja pitkin…

JANNE (hykertää leppoisaa naurua.)

HEIKKI (joka on istunut synkkänä kannolle; Lyylille:) Eipäs se tullutkaan… Kapalaukeen Suoma myllylle. Heittänyt se on tämän pojan…

LYYLI. Eipäs ole. Se istuu aittansa portailla ja vuottaa sinua auringon laskiessa. Niin käski sanomaan.

HEIKKI (nousee kokonaan muuttuneena, astuu pari askelta vasemmalle, kurkkaa puiden lomitse; suuressa ilossa; osoittaen kädellään:) Ja ihanhan se on siellä… laskemaisillaan. (Juoksee Lyylin ja Jannen ohi oikealle hurjaa vauhtia.)

LYYLI (osoittaen jo kaukana juoksevaa Heikkiä: Jannelle, nauravasti:) Katsos, Janne. (Läheisesti:) Ja kuulepas, Janne, tässä maailmassa ei taida olla mitään niin vaarallista kuin elämän koreus ja liian hyvä sydän.

JANNE. Ja liian hyvä äly! Se jos painaa laukkaa ja neliä, tulipas — koira vieköön — kallista peliä… (Lähtevät oikealle.)

Väliverho.

*** END OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK JANNE KÄRKI ***

Updated editions will replace the previous one—the old editions will be renamed.

Creating the works from print editions not protected by U.S. copyright law means that no one owns a United States copyright in these works, so the Foundation (and you!) can copy and distribute it in the United States without permission and without paying copyright royalties. Special rules, set forth in the General Terms of Use part of this license, apply to copying and distributing Project Gutenberg™ electronic works to protect the PROJECT GUTENBERG™ concept and trademark. Project Gutenberg is a registered trademark, and may not be used if you charge for an eBook, except by following the terms of the trademark license, including paying royalties for use of the Project Gutenberg trademark. If you do not charge anything for copies of this eBook, complying with the trademark license is very easy. You may use this eBook for nearly any purpose such as creation of derivative works, reports, performances and research. Project Gutenberg eBooks may be modified and printed and given away—you may do practically ANYTHING in the United States with eBooks not protected by U.S. copyright law. Redistribution is subject to the trademark license, especially commercial redistribution.

START: FULL LICENSE

THE FULL PROJECT GUTENBERG™ LICENSE

PLEASE READ THIS BEFORE YOU DISTRIBUTE OR USE THIS WORK

To protect the Project Gutenberg™ mission of promoting the free distribution of electronic works, by using or distributing this work (or any other work associated in any way with the phrase “Project Gutenberg”), you agree to comply with all the terms of the Full Project Gutenberg License available with this file or online at www.gutenberg.org/license.

Section 1. General Terms of Use and Redistributing Project Gutenberg electronic works

1.A. By reading or using any part of this Project Gutenberg electronic work, you indicate that you have read, understand, agree to and accept all the terms of this license and intellectual property (trademark/copyright) agreement. If you do not agree to abide by all the terms of this agreement, you must cease using and return or destroy all copies of Project Gutenberg electronic works in your possession. If you paid a fee for obtaining a copy of or access to a Project Gutenberg electronic work and you do not agree to be bound by the terms of this agreement, you may obtain a refund from the person or entity to whom you paid the fee as set forth in paragraph 1.E.8.

1.B. “Project Gutenberg” is a registered trademark. It may only be used on or associated in any way with an electronic work by people who agree to be bound by the terms of this agreement. There are a few things that you can do with most Project Gutenberg electronic works even without complying with the full terms of this agreement. See paragraph 1.C below. There are a lot of things you can do with Project Gutenberg electronic works if you follow the terms of this agreement and help preserve free future access to Project Gutenberg electronic works. See paragraph 1.E below.

1.C. The Project Gutenberg Literary Archive Foundation (“the Foundation” or PGLAF), owns a compilation copyright in the collection of Project Gutenberg electronic works. Nearly all the individual works in the collection are in the public domain in the United States. If an individual work is unprotected by copyright law in the United States and you are located in the United States, we do not claim a right to prevent you from copying, distributing, performing, displaying or creating derivative works based on the work as long as all references to Project Gutenberg are removed. Of course, we hope that you will support the Project Gutenberg mission of promoting free access to electronic works by freely sharing Project Gutenberg works in compliance with the terms of this agreement for keeping the Project Gutenberg name associated with the work. You can easily comply with the terms of this agreement by keeping this work in the same format with its attached full Project Gutenberg License when you share it without charge with others.

1.D. The copyright laws of the place where you are located also govern what you can do with this work. Copyright laws in most countries are in a constant state of change. If you are outside the United States, check the laws of your country in addition to the terms of this agreement before downloading, copying, displaying, performing, distributing or creating derivative works based on this work or any other Project Gutenberg work. The Foundation makes no representations concerning the copyright status of any work in any country other than the United States.

1.E. Unless you have removed all references to Project Gutenberg:

1.E.1. The following sentence, with active links to, or other immediate access to, the full Project Gutenberg License must appear prominently whenever any copy of a Project Gutenberg work (any work on which the phrase “Project Gutenberg” appears, or with which the phrase “Project Gutenberg” is associated) is accessed, displayed, performed, viewed, copied or distributed:

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg™ License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

1.E.2. If an individual Project Gutenberg electronic work is derived from texts not protected by U.S. copyright law (does not contain a notice indicating that it is posted with permission of the copyright holder), the work can be copied and distributed to anyone in the United States without paying any fees or charges. If you are redistributing or providing access to a work with the phrase “Project Gutenberg” associated with or appearing on the work, you must comply either with the requirements of paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 or obtain permission for the use of the work and the Project Gutenberg trademark as set forth in paragraphs 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.3. If an individual Project Gutenberg electronic work is posted with the permission of the copyright holder, your use and distribution must comply with both paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 and any additional terms imposed by the copyright holder. Additional terms will be linked to the Project Gutenberg License for all works posted with the permission of the copyright holder found at the beginning of this work.

1.E.4. Do not unlink or detach or remove the full Project Gutenberg License terms from this work, or any files containing a part of this work or any other work associated with Project Gutenberg.

1.E.5. Do not copy, display, perform, distribute or redistribute this electronic work, or any part of this electronic work, without prominently displaying the sentence set forth in paragraph 1.E.1 with active links or immediate access to the full terms of the Project Gutenberg License.

1.E.6. You may convert to and distribute this work in any binary, compressed, marked up, nonproprietary or proprietary form, including any word processing or hypertext form. However, if you provide access to or distribute copies of a Project Gutenberg work in a format other than “Plain Vanilla ASCII” or other format used in the official version posted on the official Project Gutenberg website (www.gutenberg.org), you must, at no additional cost, fee or expense to the user, provide a copy, a means of exporting a copy, or a means of obtaining a copy upon request, of the work in its original “Plain Vanilla ASCII” or other form. Any alternate format must include the full Project Gutenberg License as specified in paragraph 1.E.1.

1.E.7. Do not charge a fee for access to, viewing, displaying, performing, copying or distributing any Project Gutenberg works unless you comply with paragraph 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.8. You may charge a reasonable fee for copies of or providing access to or distributing Project Gutenberg electronic works provided that:

- • You pay a royalty fee of 20% of the gross profits you derive from the use of Project Gutenberg works calculated using the method you already use to calculate your applicable taxes. The fee is owed to the owner of the Project Gutenberg trademark, but he has agreed to donate royalties under this paragraph to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation. Royalty payments must be paid within 60 days following each date on which you prepare (or are legally required to prepare) your periodic tax returns. Royalty payments should be clearly marked as such and sent to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation at the address specified in Section 4, “Information about donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation.”

- • You provide a full refund of any money paid by a user who notifies you in writing (or by e-mail) within 30 days of receipt that s/he does not agree to the terms of the full Project Gutenberg™ License. You must require such a user to return or destroy all copies of the works possessed in a physical medium and discontinue all use of and all access to other copies of Project Gutenberg™ works.

- • You provide, in accordance with paragraph 1.F.3, a full refund of any money paid for a work or a replacement copy, if a defect in the electronic work is discovered and reported to you within 90 days of receipt of the work.

- • You comply with all other terms of this agreement for free distribution of Project Gutenberg™ works.

1.E.9. If you wish to charge a fee or distribute a Project Gutenberg™ electronic work or group of works on different terms than are set forth in this agreement, you must obtain permission in writing from the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the manager of the Project Gutenberg™ trademark. Contact the Foundation as set forth in Section 3 below.

1.F.

1.F.1. Project Gutenberg volunteers and employees expend considerable effort to identify, do copyright research on, transcribe and proofread works not protected by U.S. copyright law in creating the Project Gutenberg™ collection. Despite these efforts, Project Gutenberg™ electronic works, and the medium on which they may be stored, may contain “Defects,” such as, but not limited to, incomplete, inaccurate or corrupt data, transcription errors, a copyright or other intellectual property infringement, a defective or damaged disk or other medium, a computer virus, or computer codes that damage or cannot be read by your equipment.

1.F.2. LIMITED WARRANTY, DISCLAIMER OF DAMAGES - Except for the “Right of Replacement or Refund” described in paragraph 1.F.3, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the owner of the Project Gutenberg™ trademark, and any other party distributing a Project Gutenberg™ electronic work under this agreement, disclaim all liability to you for damages, costs and expenses, including legal fees. YOU AGREE THAT YOU HAVE NO REMEDIES FOR NEGLIGENCE, STRICT LIABILITY, BREACH OF WARRANTY OR BREACH OF CONTRACT EXCEPT THOSE PROVIDED IN PARAGRAPH 1.F.3. YOU AGREE THAT THE FOUNDATION, THE TRADEMARK OWNER, AND ANY DISTRIBUTOR UNDER THIS AGREEMENT WILL NOT BE LIABLE TO YOU FOR ACTUAL, DIRECT, INDIRECT, CONSEQUENTIAL, PUNITIVE OR INCIDENTAL DAMAGES EVEN IF YOU GIVE NOTICE OF THE POSSIBILITY OF SUCH DAMAGE.

1.F.3. LIMITED RIGHT OF REPLACEMENT OR REFUND - If you discover a defect in this electronic work within 90 days of receiving it, you can receive a refund of the money (if any) you paid for it by sending a written explanation to the person you received the work from. If you received the work on a physical medium, you must return the medium with your written explanation. The person or entity that provided you with the defective work may elect to provide a replacement copy in lieu of a refund. If you received the work electronically, the person or entity providing it to you may choose to give you a second opportunity to receive the work electronically in lieu of a refund. If the second copy is also defective, you may demand a refund in writing without further opportunities to fix the problem.

1.F.4. Except for the limited right of replacement or refund set forth in paragraph 1.F.3, this work is provided to you ‘AS-IS’, WITH NO OTHER WARRANTIES OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO WARRANTIES OF MERCHANTABILITY OR FITNESS FOR ANY PURPOSE.

1.F.5. Some states do not allow disclaimers of certain implied warranties or the exclusion or limitation of certain types of damages. If any disclaimer or limitation set forth in this agreement violates the law of the state applicable to this agreement, the agreement shall be interpreted to make the maximum disclaimer or limitation permitted by the applicable state law. The invalidity or unenforceability of any provision of this agreement shall not void the remaining provisions.

1.F.6. INDEMNITY - You agree to indemnify and hold the Foundation, the trademark owner, any agent or employee of the Foundation, anyone providing copies of Project Gutenberg™ electronic works in accordance with this agreement, and any volunteers associated with the production, promotion and distribution of Project Gutenberg™ electronic works, harmless from all liability, costs and expenses, including legal fees, that arise directly or indirectly from any of the following which you do or cause to occur: (a) distribution of this or any Project Gutenberg work, (b) alteration, modification, or additions or deletions to any Project Gutenberg work, and (c) any Defect you cause.

Section 2. Information about the Mission of Project Gutenberg

Project Gutenberg is synonymous with the free distribution of electronic works in formats readable by the widest variety of computers including obsolete, old, middle-aged and new computers. It exists because of the efforts of hundreds of volunteers and donations from people in all walks of life.

Volunteers and financial support to provide volunteers with the assistance they need are critical to reaching Project Gutenberg’s goals and ensuring that the Project Gutenberg collection will remain freely available for generations to come. In 2001, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation was created to provide a secure and permanent future for Project Gutenberg and future generations. To learn more about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation and how your efforts and donations can help, see Sections 3 and 4 and the Foundation information page at www.gutenberg.org.

Section 3. Information about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

The Project Gutenberg Literary Archive Foundation is a non-profit 501(c)(3) educational corporation organized under the laws of the state of Mississippi and granted tax exempt status by the Internal Revenue Service. The Foundation’s EIN or federal tax identification number is 64-6221541. Contributions to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation are tax deductible to the full extent permitted by U.S. federal laws and your state’s laws.

The Foundation’s business office is located at 41 Watchung Plaza #516, Montclair NJ 07042, USA, +1 (862) 621-9288. Email contact links and up to date contact information can be found at the Foundation’s website and official page at www.gutenberg.org/contact

Section 4. Information about Donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

Project Gutenberg™ depends upon and cannot survive without widespread public support and donations to carry out its mission of increasing the number of public domain and licensed works that can be freely distributed in machine-readable form accessible by the widest array of equipment including outdated equipment. Many small donations ($1 to $5,000) are particularly important to maintaining tax exempt status with the IRS.

The Foundation is committed to complying with the laws regulating charities and charitable donations in all 50 states of the United States. Compliance requirements are not uniform and it takes a considerable effort, much paperwork and many fees to meet and keep up with these requirements. We do not solicit donations in locations where we have not received written confirmation of compliance. To SEND DONATIONS or determine the status of compliance for any particular state visit www.gutenberg.org/donate.

While we cannot and do not solicit contributions from states where we have not met the solicitation requirements, we know of no prohibition against accepting unsolicited donations from donors in such states who approach us with offers to donate.

International donations are gratefully accepted, but we cannot make any statements concerning tax treatment of donations received from outside the United States. U.S. laws alone swamp our small staff.

Please check the Project Gutenberg web pages for current donation methods and addresses. Donations are accepted in a number of other ways including checks, online payments and credit card donations. To donate, please visit: www.gutenberg.org/donate.

Section 5. General Information About Project Gutenberg electronic works

Professor Michael S. Hart was the originator of the Project Gutenberg concept of a library of electronic works that could be freely shared with anyone. For forty years, he produced and distributed Project Gutenberg eBooks with only a loose network of volunteer support.

Project Gutenberg eBooks are often created from several printed editions, all of which are confirmed as not protected by copyright in the U.S. unless a copyright notice is included. Thus, we do not necessarily keep eBooks in compliance with any particular paper edition.

Most people start at our website which has the main PG search facility: www.gutenberg.org.

This website includes information about Project Gutenberg, including how to make donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, how to help produce our new eBooks, and how to subscribe to our email newsletter to hear about new eBooks.

Table of Contents

- JANNE KÄRKI

- HENKILÖT:

- NÄYTTÄMÖ.

- I KOHTAUS.

- II KOHTAUS.

- III KOHTAUS.

- IV KOHTAUS.

- V KOHTAUS.

- VI KOHTAUS.

- VII KOHTAUS.

- VIII KOHTAUS.

- IX KOHTAUS.

- X KOHTAUS.

- XI KOHTAUS.

- XII KOHTAUS.

- XIII KOHTAUS.

- XIV KOHTAUS.

- XV KOHTAUS.

- XVI KOHTAUS.

- XVII KOHTAUS.

- THE FULL PROJECT GUTENBERG™ LICENSE