Nuori mylläri: 4-näytöksinen huvinäytelmä
Date: 2005-02-07T00:00:00+00:00
Keywords: Finnish drama -- 20th century

The Project Gutenberg eBook of Nuori mylläri: 4-näytöksinen huvinäytelmä

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

Title: Nuori mylläri: 4-näytöksinen huvinäytelmä

Author: Maiju Lassila

Release date: February 7, 2005 [eBook #14956]
Most recently updated: December 19, 2020

Language: Finnish

Other information and formats: www.gutenberg.org/ebooks/14956

Credits: Produced by Matti Järvinen and PG Distributed Proofreaders

*** START OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK NUORI MYLLÄRI: 4-NÄYTÖKSINEN HUVINÄYTELMÄ ***

Produced by Matti Järvinen and PG Distributed Proofreaders.

NUORI MYLLÄRI

4-NÄYTÖKSINEN HUVINÄYTELMÄ

Kirjottanut
Maiju Lassila

Ensimmäisen kerran julkaissut
Suomalainen kustannus-o.-y. Kansa

HENKILÖT:

Pentti Akkimus, nuori mylläri. Hilkka, Pentin morsian. Luukas Filemon Koikale, Hilkan isä, kyläkoulumestari, räätäli y. m. Mooses Jeremias Myrkky, vanhahko leskimies. Pekka Malakias Junnus, keski-ikäinen seppä. Lihava Sohvi. Raita, Kaisu, Kerttu, Anna, Sirkka, Laila y. m. tyttöjä. Siltavouti. Lautamies. Jaska } y. m. nuoria miehiä. Aku } Sallisen Maija. Iisakki Simpson Hirmu. Hirmun Liisa. Joukko kylän miehiä.

Tämän näytelmän esittämisoikeus seuranäytelmänä annetaan 5 mk:lla, joka määrä on lähetettävä kustantajalle näyttelemislupaa pyydettäessä.

Ensimäinen näytös.

Metsikkö, kylän kisapaikka. Koivun juurella penkki. Pieni kiikkulaudan alushepo syrjään nostettuna, kiikkulauta maassa.

JUNNUS

(Käärii, kivellä istuen, hattaraa jalkaansa)

Vai jo sinulla Pentti on semmoiset vehkeet… Jotta akka pitäisi saada!

PENTTI

(Raapii kainaloansa)

Ka jopa tää nyt on ikäkin! Neljäs vuosi jo on rippikoulusta lähtien… Vanhemmalle ijälle jos jää, niin ei sitä ole sitte enää niin helppo saadakaan!

JUNNUS

Ka onpa se niinkin! (Vetää kengän jalkaansa)

PENTTI

Niin jos sinä sitte milloin joutaisit puhemieheksi, niin käytäisi häntä kysäsemässä!

JUNNUS

(Jatkaa omaansa)

Aikanaan, aikanaan se on akka otettava!

PENTTI

(Omaansa jatkaen)

Vai mitä sinä, Junnus, arvelet?

JUNNUS

(Puhaltaa ensin puppuunsa)

Niin siitä sinun akan otostako?

PENTTI

Niin… Sattuisiko sinulta sitä aikaa liikenemään?

JUNNUS

No kennes tyttöä sinä sitte arveleisit?

PENTTI

(Tapaillen)

No enpä häntä tiedä … kuka heistä olisi luonnolle mukavin…

JUNNUS

(Täyttää piippuaan)

Ota vaikka tämä Pekurisen nuorin tyttö… Etkös sinä jo ole sitä kährännytkin?

PENTTI

Olenhan minä, vaan… (Pysähtyy)

JUNNUS

Tahi se Soikkelin Pekan tyttö… Etkös sinä jo sitäkin tahkonnut?

PENTTI

Tahkosin… (Puolustautuen) Mutta olenhan minä niin monta muutakin tyttöä jo … mutta eivätpä ne ole olleet naimalupauksella kukaan … mutta vain semmoisena … kuin nyt nuorella miehellä yleensä pitää olla!

JUNNUS

Mhyy… No ota sitte se Pekka Soikkelin tyttö… Kun isä kuolee, niin se saa talon!

PENTTI

Ka hyvähän se on sekin … mutta kunpa minä jo ennätin vähän ajatella tätä mestari Koikaleen tyttöä … sitä Hilkkaa… Niin sittenpähän kun kysyy, ja jos ei suostu, niin tietää kääntyä jonkun muun tytön puoleen.

JUNNUS

Vai sitä sinä (Sytyttää piippunsa) Hilkkaa!

PENTTI

Sitä… Jo lapsesta pitäin olen sitä arvellut… Ja mikäs minun on häntäkin ajatellessa nyt, kun onnistuin ostamaan tämän myllyn ihan omaksi… Muutama osa hinnasta vain on velkana, mutta senkin maksaa sitten kun saa tässä eukon taloon… Sillä tottapa se nyt eukkokin jotain siinä apuna tienaa.

JUNNUS

(Puhaltaa savua sieramistaan)

Mhyy!… Vai sitä Koikaleen tyttöä sinä.

PENTTI

Niin … jos se sinulle sopii… Vai sopisiko se Soikkelin tyttö sinulle paremmin?

JUNNUS

Ka mitäpäs väliä sillä puhemiehelle on!… (Miettii) Entäs joko sinä itse olet sitä asiaa alottanut … Hilkan kanssa nimittäin?

PENTTI

No olenhan minä nyt sen verran, jotta olen kiikuttanut ja syöttänyt rinkeliä … mutta en kumminkaan ole mennyt niin pitkälle kuin muiden tyttöjen kanssa… (Syyhyttää reittään) En tiedä mikä hitto siinä lie, kun minua sen Hilkan kanssa ujostuttaa … enemmän kuin toisten tyttöjen… Tottapa se silloin on kai se oikea… Tänä iltana nyt olisi taas aikomus kiikuttaa, jos sattuisi yksinään tänne kiikulle tulemaan.

JUNNUS

(Lähtien)

No… Mitäpä, mitäpä siinä sitte on… Käydään Hilkalta kysäsemässä.

PENTTI

(Lähtee mukaan)

Ka tottapahan sitten ajatuksensa sanoo. (Käki alkaa kukkua)

JASKA

(Tulee hattu kallellaan Akua vastaan)

Hei… Terve! (Lyö kättä) Minne sinä menet?

AKU

Minäkö?… Arvelin tulla tänne, kun täällä kuuluu olevan tänä iltana tanssit.

JASKA

Heitä hitolle tään kylän tytöt! (Tekee riuskan liikkeen) Anna mylly-Pentin pitää ne kaikki yksinään ja tule tappelemaan Ruisselän tytöistä sen kylän poikia vastaan! (Viheltelee jotain säveltä) Kuule Aku! Tiedätkö sinä, minkä kurin me päätimme tehdä tyttö-myllärille?

AKU

No?

JASKA

Se kun pujottaa tytöt aina ratashuoneen kautta pois, jos kuka sattuu myllyyn tulemaan, niin me päätimme yhtenä oikein kiirennä päivänä salaa pistää ratashuoneen oven pönkä päälle, että koko ratashuone on iltasilla tyttöjä täynnä, ja sitten mennään koko joukolla hurraamaan! (Nauravat)

AKU

Entäs tiedätkö minkä kurin me jo Jusun kanssa sille teimme?

JASKA

No anna tulla!

AKU

Ärsytimme Pekka Soikkelin ison pässin äkäiseksi, ja vuotimme veräjän luona, kun Pentti meni ohi, ja sitten veräjä auki (Innostuu) ja silloin kun Soikkelin pässi antoi Pentille paukun takapuoleen, niin meidänkin silmät olivat tulta iskeä. (Nauravat)

JASKA

Ilmankos se pässin pakana yritti minuakin jo päkätä!

AKU

Kyllä se nyt antaa… Entäs tiedätkö, jotta se mylly-Pentti kuuluu nyt jo aikovan ruveta Hilkkaa jauhamaan?

JASKA

(Keskeyttää ylenkatseellisesti)

Ottakoon kaikki koko tään kylän tytöt … mokomat kanat, kun senkin Hilkan… Tule sinä vain pois Ruisselän tyttöjä tanssittamaan. (Vie käsipuolesta pitäen) Hih!

JASKA

(Hoilaa mennessään)

Tään kylän tytöt ne kehuvat … jotta…

RAITA

(Tulee, pieni ompelus kädessä)

Hilkka… Hilkka hoi!

HILKKA

(Tulee)

Hoi, hoi!… Kuulitko sinä Raita, kun käki kukkui?

RAITA

Kuulin. (Istahtaa penkille, ja alkaa ommella)

HILKKA

Mitä sinä ompelet?

RAITA

(Kainostellen)

Ompelempahan vain…

HILKKA

(Istahtaa viereen)

Minäpä arvaan… Tupakkakukkaroa! (Raita kainostuu. Äänettömyys)
Kellekä sinä ompelet?

RAITA

(Salaperäisesti)

Yhdelle pojalle vain!

HILKKA

Onko se Esalle? (Äänettömyys) Entäs Aapolle? (Raita nostaa kirjavan kukkaronsa näyttääksensä sitä) Ai miten se on kaunis!… Nyt minä jo tiedän: se on Pentille… Onko se?

RAITA

(Ommellen)

En minä sano. (Nyrpistyen) Ja eikä Pentti huolikaan kenestäkään … vaikka toiset pojat vain sanovat. (Hilkka kuorii ajatuksissa hampaillaan koivun varpua ja vilkaisee Raitaan. Äänettömyys) Pekurisenkin Iidaa vain turhaa puhuvat, mutta se ei ole Pentistä totta…

HILKKA

(Vastaan tenäten)

Vai ei!… Mitäs vasten se Iida sitten on neulonut Pentille sukat?

RAITA

Niin … no… Mistäs minä tiedän … ja minkäs se Pentti sille osaa, jos kuka väkisin neuloo.

HILKKA

(Hyräilee, puoli-laulaen, lyöden ajatuksissaan varvulla hameeseen ikäänkuin tahtia)

Suotta ma ompelen kullalleni, voi mua onnetonta, kun minun kultani, kun oma armaani lempivä tyttöä monta. (Huokaa)

RAITA

Hilkka! Menetkös sinä sille Mooses Myrkylle?… Äiti sanoi!

HILKKA

Enkä toki… Saan minä nyt nuorempiakin kuin tuon lapsiniekan lesken…

RAITA

Silläpä on iso karja ja talo.

HILKKA

Vähättelen minä hänen lehmistään ja muusta talostaan … mokomankin
Mooseksen! (Kuorii hampain varpua. Äänettömyys) Voi… Isä tulee…
Ole kuin ei olisi puhuttu mistään!

LUUKAS

(Saapuu iso kirja kainalossa. Pysähtyy, katsoo juhlallisesti)

Kah… Sieltäpä se Myrkkykin näkyy tulevan! (Myrkky saapuu) Terve sinulle, Mooses Jeremias Myrkky. (Antaa kättä) Terve ja etsikäämme puuta painaaksemme. (Hilkalle) Hilkka! Vieppäs tämä kirja kotiin ja ole siellä kuten isäsi käskee ja hänen opettajasäätynsä vaatii. (Tytöt lähtevät. Istuutuu penkille) No istukaamme tähän… Kävin veisaamassa Hakkaraisen emännän maan poveen ja… Mitä sinulle kuuluu, Myrkky?

MYRKKY

(Jalkaansa hieroksien)

Ka eipä sitä mitään… Tuota jalkaa vain kolottaa… Kuppuutus olisi taas poikaa.

LUUKAS

No ja… Mitä muuta kuuluu?

MYRKKY

Ka onpa sitä jo siinäkin kerrakseen… Siitä tästä Hilkan asiasta vain olisi sovittava lopullisesti. (Äänettömyys)

LUUKAS

(Nuuskailee tyhjiä näppiään)

Niin jotta siitäkö tästä Hilkasta.

MYRKKY

Ka mitäpäs se pitkittämisellä paranee… Kun saa ennen kiirettä työaikaa selväksi senkin asian, niin vähempihän on sitten enää heinäaikana riesana… (Hieroo säärtään) As tuota jalan paholaista… Vai mitä sinä siitä arvelet.

LUUKAS

(Panee silmälasit päähänsä. Juhlallisesti)

Niinkö mitä minä arvelen. (Miettii)

MYRKKY

Ka, niin kun tiedät, on siinä minulla vankka talo: Viisitoista täyspoikivaa, ja yksi maho, mutta sekin lypsää vielä.

LUUKAS

(Raapii korvallistaan)

Viisitoista lypsävää ja yksi maho…

MYRKKY

Ka niin… Ja kun tää asia jo viime pyhänä jo kolmanteen kertaan sovittiin, niin mitäpäs siinä enää muuta onkaan kuin sanot vain Hilkalle itselleen… Sano, jotta hän saa minusta rikkaan ja hyväluontoisen miehen!

LUUKAS

(Raapii polveaan)

Rikkaan, rikkaan miehen saa… Entäs, Myrkky… (Nykäisee merkitsevästi) Asiassa on aina niksi… suuri ja tarpeellinen niksi.

MYRKKY

(Arvaten)

Ka onhan sitä vielä pullon pohjassa … sitä markkinoilta tuotua kahdesti puhdistettua.

LUUKAS

No… Mikäs siinä on sitten… Lähdetään puhumaan asiasta.

MYRKKY

Ka mikäs siinä on… Kun se vain ei tämä Pentti mylläri heittäytyisi siihen väliin sotkemaan…

LUUKAS

Penttikö… Sekö tyttö-mylläri se tahtoisi ruveta jauhamaan minun tyttöäni, häntä jota minä olen kasvattanut seurakunnallisessa hengessä ja kurituksessa!… Ei, Myrkky. Kun Luukas vetää tään otsansa vain kureeseen näin (vetää otsansa kureeseen), niin koko minun huoneeni tietää siitä, että minä olen perheen pää … ankara ja kiivas perheen pää, jonka ryppyinen otsakin jo julistaa perheen lakia ja oikeutta. Ja kaikkea muuta voi vielä Luukas Filemon Koikale sietää, vaan ei eukkohuijaria… (Nousee) Ei… Tule pois, Myrkky! (Lähtee)

MYRKKY

(Poistuessaan)

Ka … no… Sitähän sitä minäkin jo arvelin.

HIRMUN LIISA

(Tulee juosten, sieppaa takkavihdan)

Pahan hengen Soikkelin pässi … kun ei anna ihmisten rauhassa kulkea… Mutta kunhan nyt tulisit, niin näkisit kun tuosta takkavitsasta saisit. (Sallisen Maija tulee) Ka, siinähän se Sallisen Maijakin on… Ajoiko sinua se Soikkelin pässi?

MAIJA

Ei… Päkkäsikös se sinua, Liisa?

HIRMUN LIISA

Yritti, paha henki … mutta sain toki ajoissa tään patukan ja annoin lähdön häjylle… Entäs mitäs sinä täältä haet?

MAIJA

Sitä vain meidän tyttöä … Sirkkaa… Arvelin, jotta jos olisi tänne lentänyt, niin ajaisin hänet lapsirukan kotiin kirjan ääreen. (Hartaammin) Pois täältä pahuuden ja synnin kiikkumäeltä.

HIRMUN LIISA

No siinä nyt teetkin oikein, jotta et anna tyttösi juosta enää irti, kun on kylässä kerran semmoinen viettelijä kuin tää Pentti mylläri. Ei näet pahaltahengeltä kuulu enää säilyvän lukon takanakaan. (Pöyhöttelee hamettaan) Nytkin kun jo kuuluu saaneen sen Lehikoisen tytön, sen Lailan verkkoonsa, jotta tyttö kuuluu ihan hulluna jo sen jälestä lentävän… Ptyhui … mokomaa elämää.

MAIJA

(Hartaasti)

Tottapa se kerran rangaistus tulee hänellekin, sillä ei se anna itseään pilkata se asia… Itku siitä lopultakin on tuleva, itku ja ikuinen häpeä.

HIRMUN LIISA

(Kuin itsekseen)

Pahanhengen tyttöjunkkari … koko mokoma mylläri!

MAIJA

Hyvä toki, että Sirkka ei ole tänne lentänyt… Pelkäsinkin jo sen paulaan joutuvan kokemattoman lapsirukan!

HIRMUN LIISA

No olikinpa tuo sitten hyvä, jotta tulit, niin päästään yhdessä sen pässi ruojan ohi… Tule, niin mennään yhtä matkaa, niin saapi, jos yrittää muksujaan antaa. (Lähtevät)

HILKKA

(Saapuu, katselee ympärilleen)

Menivät toki siitä! (Huomaa Raidalta jääneen tilkun, katselee sitä) Se on se kukkaro ihan varmaan Pentille… Hyi! (Viskaa mustasukkaisena tilkun pois) Mokomaakin! (Potkaisee tilkkua) Ja sitte vielä sanoo, jotta ei hän Penttiä… Ikäänkuin sitä ei näkisi.

PENTTI

(Saapuu viulu kainalossa)

Ka!

HILKKA

(Nykii röijynsä helmaa)

PENTTI

(Jatkaa)

Täälläkö sinä olet, Hilkka?

HILKKA

(Ujona)

Mitäs sitte?

PENTTI

Ei mitään sen enempää… Olin vain kotiin menossa, niin arvelin tänne poiketa… Oletko sinä jo lehmiin menossa?

HILKKA

En.

PENTTI

No eikö ruveta sitten kiikkumaan, kun tässä on kerran tää hepo ja kiikkulauta. (Nostaa hevon paikoilleen ja laudan sen päälle). Minä vain nostan tämän lankun paikoilleen… Näin… Nyt se jo on… Tule nyt kiikkumaan … tuonne laudan toiseen päähän… Tule, tule!

HILKKA

(Istahtaa kiikkumaan)

No.

PENTTI

(Kiikkuvat verkkaan)

Tää onkin hyvä kiikkulauta.

HILKKA

Onhan tämä.

PENTTI

On tää… Ja nyt se on minullakin jo se oma mylly… Josta on niin paljon touhua ollut tähän asti.

HILKKA

(Katsahtaa häneen)

Mhyy!

PENTTI

Kyllä siinä nyt jauhoa tulee, kun vain on viljaa mitä jauhattaa… Paitsi jauhokiviä on vielä ryynikivi ja kaurasurvin… Onko tässä hyvä kiikkua?

HILKKA

On.

PENTTI

Ja vaikkapa siitä nyt meneekin vähän sitä myllyveroa, niin jää siitä toki niin paljon, jotta sillä hyvästi leivässä ja särpimessä pysyy… Ja mitäpä sitä muuta tarvitsee … kun on kerta oma tupa ja siihen vielä potaattimaa ja lehmä, niin ei tarvitse enää muuta kuin ulkohuoneet ja saunan, niin sitten on jo koko eläminen valmis, kun liikekin käy myllyssä niin jotta se vain hurisee… Oletkos sinä Hilkka jo nähnyt sen myllyn?

HILKKA

Olen.

PENTTI

Vai olet toki. No eikö se ole hyvä mylly?

HILKKA

Onhan tuo.

PENTTI

On se tuottava mylly… Tule nyt toisenkin kerran katsomaan, silloin kun ei ole jauhattajia, niin minä näytän sinulle, miten se käy ja miten se vesiratas panee kaikki rattaat pyörimään … niin jotta se hyrrää kuin hyvä rukki. Tuletko sinä?

HILKKA

Tulen… Jos isä päästää!

PENTTI

Tule isältä salaa… Tule niin, jotta se ei näe koko ukko, niin eihän se sitte mistä tiedä… En minä mene sitä hänelle sanomaan … elä sitä yhtään pelkää.

HILKKA

En minä pelkääkään. (Myrkky näkyy puiden välistä, vakoilemassa)

PENTTI

Niin… Mitäs siinä onkaan pelkäämistä. Eihän se mylly ketään syö. (Leikillä) Vai pelkäätkö sinä sitä, että mylly syö?

HILKKA

En.

PENTTI

(Leikillä)

Etkö mitään pelkää?

HILKKA

En.

PENTTI

No sitten minä kiikutan näin ylös istumaan. (Painaa oman puolensa maahan asti, niin että Hilkka jääpi korkealle laudan päähän istumaan) Tuolla tavalla.

HILKKA

(Tekeytyy hyvillään)

Voi … voi… Et saa … et saa … tahi minä putoan.

PENTTI

(Leikittelee)

Etpäs putoa!… Ethän Hilkka putoa? (Myrkky tuo Luukasta)

HILKKA

(Ilakoiten)

Putoan … putoan … putoan… Uhallakin putoan… Hi-hii … kun minä putoan!

LUUKAS

(Ankarana)

Hilk-ka! (Hilkka hyppää alas)

PENTTI

(Hämillään)

Se tuo kiikkulauta kun reistaileksi! (Raapii niskaansa)

LUUKAS

(Panee silmälasit päähän. Katsoo juhlallisesti)

Hilkka!… Katsoppas minun silmiini! (Ottaa kädestä ja taluttaa katsomaan) Katsoppas nyt isäsi Luukas Koikaleen silmiin. (Äänettömyys) No mitäs näet?… Mitäs näet minun tyttäreni?

HILKKA

(Hämillään, puolustautuen)

Niin, no … en suinkaan minä miten päässyt pois, kun olin niin ylläällä!

LUUKAS

(Juhlallisesti)

Mutta kuinkas sinä ensin pääsit niin korkealle?

PENTTI

(Puolustaa, sotkeutuen)

Ka kun se tuo lauta solahti kiikkuessa enemmän tänne, minun puolelle, niin täytyihän hänen nousta … kun jäi lyhempään vipuun.

LUUKAS

(Panee kätensä Hilkan olalle, otsa juhlallisesti kureessa)

Nyt sinä menet kotiin, otat virsikirjan ja veisaat virsistä: Haureutta ja hekumaa vastaan, virren 384 toisen kolmannen ja viimeisen värsyn! (Hilkka lähtee)

PENTTI

(Asiaa sotkien)

Mitäs sitä muuta mestarille kuuluu?

LUUKAS

(Nuuskaa näppejään)

Syntiä ja pahuutta kuuluu… Haureutta ja hekkumaa etsii nykyaika.

PENTTI

Ka niinpä ne sanovat… Kun tulisi mestari näistä asioista milloin puhumaan, niin siellä olisi vähä niin kuin sitä pulloon vangittuakin…

LUUKAS

(Ilostuu)

Onko sinulla… (Keskeytyy merkistevästi)

PENTTI

Ka pitäähän sitä nyt mestaria varten pitää… Ja ainahan sitä niistä myllyn tienesteistä toki sen verran liikenee, jotta näin vanhaa miestä varten.

LUUKAS

(Päättävästi)

No hyvä. (Keikistäytyy) Mestari tulee, sillä sinä olet ymmärtäväinen ja toimelias mylläri. (Poistuen) Minä tulen … minä tulen sitten.

PENTTI

(Yksin)

Pahan hengen ukko … kun sen nyt siihen viskasi ihan kesken kaikista parasta kohtaa. (Poistuu)

SOHVI

(Saapuu Myrkyn kanssa)

No … joko nyt uskot? (Puristaa nenäänsä)

MYRKKY

(Korvallistaan raapien)

No katso tuota pakanaa … tuota pahennuksen hyväkästä… Ja tämäkin jumalisen Koikaleen tyttö vielä heittäytyy hylyn kelkkaan!… Tämän köyhän myllärin rekeen.

SOHVI

Taas sinä et älyä … taas sinä Myrkky et asiaa älyä. (Käy sylkäsemässä koivun juureen) Hyi kun sylettää. (Pyyhkii huivin kulmalla suunsa)

MYRKKY

Mitä et älyä?

SOHVI

Jotta eihän se kana valitse yöpuuta eikä naiset miestä… Jokainen ottaa ensimäisen. (Vetää huiviaan tiukempaan solmuun)

MYRKKY

Mutta siitä ei tule mitään, jos kerran tämä Myrkky on Myrkky. Mylly on Hirmun maalla ja Myrkyllä on rahaa enemmän kuin paholaisen taivaassa lämmintä. (Kopistaa ja panee piipun perät suuhun) Kuule Sohvi: Mene nyt kohta sano Hirmulle, jotta olkoon kotosalla, niin Myrkky tulee ostamaan häneltä koko sen rannan… Ja kun kerran mylly on hajallaan, niin menköönpäs sitten vielä kurottamaan Koikaleen tyttöön … kerjäläismies!… Menetkö sinä?

SOHVI

Menen … käyn vain vähä tuota selkääni raapasemassa mennessä … sille
Sallisen leskelle kun on asiaa.

MYRKKY

Ja sitten niin kuin puhuttu: kun Hilkan kanssa on kauppa valmis, niin lehmä sinulle vaivoista. (Sohvi vetää nenäänsä) Ja kun on kerran sinullakin lehmä, niin paremmin tääkin Luukas itse taipuu sinuun… Ja hyvän anoppimuorinhan minä sinusta sitten saankin.

SOHVI

Ka enhän minä pahaluontoinen ole aviopuolisoksikaan. (Syyhyttää hieman kuvettaan)

MYRKKY

Et … et ole… Ja eikös se Luukas jo rupeakin taipumaan?

SOHVI

Ei siitä vielä saa selvää, kun se on niin jumalinen mies… (Huokaa) Vaikka johan minä olen hänelle neljättä vuotta toimittanut kylältä räätälin työtä ja toisinaan on tullut muutakin tuoduksi hänelle…

MYRKKY

No kyllä se nai sinut sitten kun saat lehmän … ja tiedätkö sinä
Luukkaalle kielitellä kaikki sen tyttö-myllärin viettelemät?

SOHVI

(Luettelee)

Tiedän: Nyt viime joulustakin lähtien on: Haverisen Kaisu tammikuussa … sitte laskiaisen aikana jo Pirisen tyttö … kynttelin korvissa jo Anni … Marian pyhinä Reposen tyttö … pääsiäisenä Kaikkosen … helluntaina Havukan Liisa … ja…

MYRKKY

(Kiirehtien)

No … luettele ne aina ukko Luukkaalle … ja jos ketä uusia kuulet … ja käy nyt raapasemassa sitä selkääsi ja sitten mene Hirmulle sanomaan!… (Lähtevät) Kyllä minäkin sitten hieron sinua itselleen ukko Luukkaalle.

PENTTI

(Palaa)

Jäi tuo viulu, niin piti tulla hakemaan… Mitähän se Myrkky sen Sohvin kansaa puuhailee, kun se näkyi täältä lähtevän.

JUNNUS

(Saapuu hiilivasu selässä. Viskaa vasun maahan)

Kävin vasun hiiliä valmiiksi. Huomenna on kallittava Pekurisen viikatteet… No joko sinä aloit?

PENTTI

Jo… Mutta eihän siitä mitä tullut, kun se ukko hyväkäs tuli siihen ihan keskellä parasta paikkaa… Tuskin ennätin vielä myllystäkään puhua, kun jo viskasi ukon.

JUNNUS

Vai sattui se ukko!

PENTTI

Sattui… Ja on vielä äkäinen.

JUNNUS

Sinun pitää sitä ukkoa juottaa. Ei siitä muuten kauppoja tule.

PENTTI

No sitä minä jo olen arvellut. Ja jos hänelle lupaisi vaikka muutaman tynnörin ruistakin.

JUNNUS

Ka eipä se pahaa tekisi… Onko sinulla antaa tupakkaa?

PENTTI

(Kaivaa taskuistaan tyhjiä tupakkakukkaroita)

Ei taida olla … jäiköhän se kukkaro kotiin.

JUNNUS

Onhan siinä kukkaro…

PENTTI

Nää ovat tyhjiä… Täysinäistä ei taida olla.

JUNNUS

(Ottaa erään kukkaron)

Näytäppäs. (Katselee) Kenenkä tytön antamia nämä ovat?

PENTTI

Nämä ovat jokainen eri tytön… Pidän taskussa, jotta eivät ihmiset näe ja leviä väärät puheet. (Kaivaa lisää) Mutta mitäs minä näistä sinulta enää salaan, kun olet puhemies…

JUNNUS

Onpa niitä… Moneltako tytöltä on?

PENTTI

Onhan näitä kaksitoista kukkaroa ja yhdet hyvät sukat… Mutta niin kuin sanoin, niin elä vain puhu … jotta ei leviä juoru.

JUNNUS

(Panee mällin suuhunsa)

On siinä!… Sitähän ne ihmettelevät, jotta mikä paholainen sinussa viehättää, vai ovatko ne tytöt hulluja, kun ne kaikki ovat niin sinun perään.

PENTTI

Sitäpä minä itsekin joskus mietin… Mutta kun ne rakastuvat ja itse tulevat, niin eihän sitä malta näin nuori mies olla vastaan rakastamatta… Toisinaan, minä olenkin ajatellut, jotta onkohan se tuo viulu, joka niitä tyttöjä niin minuun vetää … tahi sitten mylly.

JUNNUS

Jokuhan siinä on… Et suinkaan se sinä itse vedä.

PENTTI

Ei… Mutta kyllä minä sen liian rakastelun heitänkin pois nyt, kun vaan saa vähänkään varmuutta tästä Hilkasta.

JUNNUS

Paras se onkin, jotta heität ne ajoissa.

PENTTI

Paras… Ei niistä ole muuta kuin ajan kulukkia … koko liioista tytöistä… Ja sitten nää kylän pojat vielä kun kadehtivat, niin tekevät yhtenään koiruutta.

JUNNUS

(Toistelee)

Oon … on siinä tyttöä … niin jotta ei tätä Hilkkaa enää paljon tarvitseisikaan.

PENTTI

Ka olisi… Mutta yksipä se pitää toki olla … se lopullisesti ainoa … jota sitten ijäisesti rakastaa.

JUNNUS

(Nostaa hiilivasun selkäänsä)

No… Sittepähän vaikka arkena mennään itsensä Luukkaan puheille. (Lähtevät)

SIRKKA

(Saapuu)

Ei ole vielä toki ketään… Annahan kun minä harjottelen tanssia, jotta sitten iltasilla osaa Pentin kanssa. (Harjottelee, rallattaen samalla) Ensin tätä tanssia… (Muuttaa) No nyt vaikka tippaa. (Harjoittelee tippaa) Tippa-tap-pa … tip-pa-ta-pa … tippa … tip-pa … tip-pa! j. n. e.

MAIJA

(Saapuu. Hartaasti)

No voi hyvä lapsi!… (Sirkka hämmästyy ja lakkaa) Tuolla tavallako sinä tottelet äitisi neuvoja!… Enkö minä sinulle sanonut, jotta et saa mennä tänne kiikkumäelle… Tule nyt paikalla pois Sirkka rukka… (Odottaa) No, tule nyt Sirkka!

SIRKKA

(Nyreissään)

Enkä.

MAIJA

No joko sinä nyt rupeat!… Eihän täällä ole mitään tekemistä… Tule pois kotiin!

SIRKKA

(Nenäkkäästi)

Enkä tule… Muutkin saavat tanssia, niin minun sitä pitäisi vain istua kököttää kotona … eikä saisi liikahtaa enää!

MAIJA

No eipä sitä tällä tanssimisellakaan taivaasen pääse.

SIRKKA

(Nenäkkäänä)

No olkoon sitten pääsemättä.

MAIJA

(Koveten)

Mutta sinun pitää tulla, kun äiti käskee … täältä kaikkien Penttien pelistä.

SIRKKA

Enkä tule!

MAIJA

(Tarttuu Sirkan vasempaan käteen ja alkaa väkisin vetää)

Vai et tule… Tule sukkelaan pois täältä!

SIRKKA

(Haraa vastaan ja lyödä läpyttää oikealla kädellään äitiänsä käteen)

Voi voi … äiti … heittäkää… Heittäkää äiti… No! (Häviävät)

PENTTI

(Palaa)

Vieläkin minua harmittaa se ukon juukeli… Kun tuli ja sotki koko asian. (Ottaa viulunsa ja virittelee) Kun olisi tuntiakaan myöhemmin tullut, niin se olisi jo ollut valmis… (Raita tulee) Kah… Raitako se on?

RAITA

Niin … yksinäsikö sinä olet?

PENTTI

Yksin… Seppä Junnus vain oli tässä äsken… Kiikkumaanko sinä tulit?

RAITA

En… Minä menen lehmiin.

PENTTI

No kiiku nyt kumminkin tuossa mennessäsi… Kun kerran paikalle osuit. (Laittaa kiikun kuntoon) No… Istuhan nyt siihen toiseen päähän!

RAITA

No… Hyvä on. (Istuvat syrjätysten, kasvot näyttämölle päin.
Kiikkuvat. Pentti soittelee viuluaan)

PENTTI

Minä en olekaan muita tyttöjä kiikuttanut kuin nyt tässä sinua.

RAITA

Etkö Hilkkaakaan?

PENTTI

Hilkkaako… Sen isäkin jo olisi siitä vihainen… (Muuttaa puhetta)
Nyt onkin tänä iltana hyvä ilma. (Kiikkuvat)

RAITA

No. (Varustautuu viskaamaan tupakkakukkaroa)

PENTTI

Mitä?

RAITA

(Viskaa)

No ota kiinni!

PENTTI

Suurkiitosta… Onpa tämä hyvä kukkaro. Itsekö sinä tämän ompelit?

RAITA

Itse.

PENTTI

No nyt on toki minullakin jo missä tupakkaa pitää… (Soluttautuu lautaa myöten likemmä) Hiihdähän likemmä, jotta minä en nouse pystyyn.

RAITA

(Muutaikse likemmä)

No … nyt!

PENTTI

Kun nyt vain muuten saisi elämisen niin reilaan, jotta uskaltaisi jo naimisiin mennä, niin sitte ei olisi enää estettä… Mutta nyt ei vielä uskalla. (Soluttautuvat taas lähemmä toisiaan)

RAITA

Minkätähden?

PENTTI

Ka eipä ole vielä sekään myllyn velka kaikki maksettu… Ja sitte kuka sitä tietää minkälaiset nää lähivuodet tulevat: tokko maamiehellä on mitään jauhattamistakaan… Soluttauduhan likemmä pukkia, jotta ei keikkoa. (Soluttautuvat)

RAITA

No … näin!

PENTTI

Mutta toivossahan sitä kumminkin eletään… Eikähän meillä nyt vielä niin kiirettä ole senkään puolesta, kun sinäkin olet vielä nuori… Vai mitä, Raita?

RAITA

Ei mitään. (Soluttautuvat aivan rinnatusten, hevon kohdalle)

PENTTI

Oli siinä hyvä kiikkua… Vai mitä, Raita.

RAITA

Oli.

PENTTI

Oli se. (Kiertää kätensä vyötäiselle)

RAITA

(Näön vuoksi)

Ei saa…

PENTTI

No. (Ei hellitä)

RAITA

Jos kuka näkee!

PENTTI

Ei täällä näe kukaan… Ja mitä sitten jos nyt näkeekin istumassa. (Äänettömyys) Kuule Raita.

RAITA

(Kainosti)

Mitä?

PENTTI

Rakastatko sinä minua ihan toden perästä?

RAITA

(Tunteellisena)

Ka tiedäthän sinä sen… Johan minä sen olen sanonut.

PENTTI

Ka minäpä tämmöisessä vakavassa tapauksessa aina pelkään, jotta ei niiden tyttöjen sanaan ole luottamista… Ne ovat aina enemmän taipuvaisia kuin miehet.

RAITA

Kuka on, kuka ei…

PENTTI

Etkös sinä ole?

RAITA

En.

PENTTI

Se onkin oikein… Semmoisesta minäkin juuri pidän, sillä mitä se maksaa olla koko kylän helluna.

JUNNUS

(Tulee takaa)

No … johan sinä löy… (Raita säikähtää ja hyppää toisaanne) Kah,
Raitapa tämä onkin…

PENTTI

(Raitaa rauhottaen)

Ei tästä seppä Junnuksesta tarvitse välittää… Tämä jo tietää kuitenkin, mutta ei tämä puhu.

JUNNUS

(Kuin itsekseen)

Minä luulin takaapäin, jotta se on sen Luukas Koikaleen tyttö.

PENTTI

(Puhdistautuen)

O-hoh!… Ei toki!… (Sotkien) Joko sinä veit hiilet pajaan? (Raidalle, joka poistuu) No… Poisko sinä lähdet, Raita?… Elä nyt vielä, hitolla.

RAITA

(Häpeillen)

Kumpa on päästettävä lehmät veräjästä kotiin.

PENTTI

No tule sitte uudestaan… Tulethan?

RAITA

Ka saapihan tuota tulla. (Menee)

PENTTI

(Junnukselle)

Minä vain ilman kuriillessani sen kanssa… Mutta elä sinä siitä kylällä turhia puhu!

JUNNUS

Ka mikäpäs tuolla on vikana silläkään tytöllä… Punakka tyttö. (Lähtee) Pistäännyn vain hevosen päästämään nuorasta, niin sitte tulen.

PENTTI

Sekö juutas nyt taas tuon sepän… Ennen on aina saanut olla rauhassa. (Sirkka tulee takaa ja lyö huivilla) No… Sirkka! (Lähtee kiini ottamaan) Vai huivilla sinä tässä ropsit!

SIRKKA

(Paeten)

Et saa … et saa … et saa … kuule. (Kiinni saatuna) Et saa-aaa!

PENTTI

Vai et saa… (Ottaa molemmista käsistä kiinni) Saapas! (Kulkevat jäletysten, Sirkka takaperin, käsikädessä vehkeillen) Minkätähden sitä ei saisi…

SIRKKA

Muuten vain … kun ei saa, niin ei saa!

PENTTI

(Leikillä matkien)

Kun ei saa!

SIRKKA

(Vallattomana heittäytyen takakenoon rennokseen)

Pyöritäänpäs villikissana… No!

PENTTI

No … tahi myllyn rattaana. (Pyörivät)

SIRKKA

Oikein kovasti … oikein … oikein … oikein … oi-iii-kein (Junnus palaa, katselee ja raapii päätään) Junnus … voi… Et saa… Heitä! (Pääsee irti, lyö huivilla) Kun tuolla tavalla rupeaa … jotta ei kysy lupaakaan!

PENTTI

(Tapaillen sanoja)

No Sirkka! Eihän tässä mitä…

HILKKA

(Saapuu)

Tytöt tulevat tänne tanssimaan… Kuulehan Sirkka, kun minä supatan. (Supattaa)

PENTTI

(Leikillä)

Mitä se supattaa?

SIRKKA

No… Ei sitä sinulle sanota… (Eri suunnilta saapuu iso joukko tyttöjä)

PENTTI

Onpa nyt tyttöjä!… Ja toista vain tulee… Mitäs sitä Raidalle kuuluu.

RAITA

Ei mitään.

SIRKKA

(Väliin pistäen)

Mitä vaan itsellesi?

PENTTI

Eipä minulle kuulu milloinkaan mitään… Kun en käy erityisesti seuroissakaan.

ANNI

Missäs pojat ovat … kun ei ole ketään?

JUNNUS

Ka ne menivät tässä Ruisselän tanssijaisiin tappelemaan!

TYTÖT

Hyi!

JUNNUS

Siitä Simo Eerolaisen tytöstä on tullut kina jo viime pyhänä.

HILKKA

Hyi niitä poikia!

PENTTI

Niinpä todellakin!… Kun kehtaavat nyt tapella eto tavarasta … kuin yhdestä tytöstä!

KERTTU

(Nyreissään)

Nyt ei tule tanssistakaan mitään!… Voi, voi..

PENTTI

No… Minkätähden… Tanssivat tytöt keskenään… Ja olenhan minä tässä yhtenä poikana … miehen asemasta.

ANNI

(Terhakkana, kuin närkästyen)

Tytöt! Tanssitaan ilman poikia… No … piiriin!

TOISET

No…

SIRKKA

Tule, Raita, minun kanssa!

PENTTI

Ja minä sitte vaikka Hilkan kanssa… Eihän tässä mitä pahaa ole…
Viattomassa tanssissa!

KERTTU

Nyt pyörimään!… Mitä tanssitaan?

TOISET

Mylläriä… Mylläriä!… Mylläriä!

PENTTI

No vaikka sitä! (Tanssivat piirissä)

LAULU

Jauhaa, pyörii, mylly kauniisti pyörii, mutta myllyn pyöriessä kulta kotona hyörii.

Pyörii, jauhaa, oma myllyni jauhaa, mutta mulla ilman sua ei oo koskaan rauhaa.

Toinen näytös.

Tupa. Luukas Koikale pitää kiertokoulua ja räätälöi samalla housuja, istuen pöydällä, silmälasit otsalla. Seinällä riippuvat vanhat paikka-housut naulassa. Siellä täällä lapsia kirjat käsissä, ja nurkassa häpeämässä eräs iso poika, peitellen väliin osan kasvojaan kirjalla.

LUUKAS

(Ommellessaan)

Nyt me alamme alusta. Mistä alkaa kaikki viisaus?… Kuka tietää, mistä alkaa viisaus?… Eikö kukaan tiedä, mistä viisaus alkaa? (Katselee. Jotkut viittaavat)

TYTTÖ

(Viittaa)

Minä tiedän!

LUUKAS

Noo… Sano sinä Pekurisen tyttö, mistä viisaus alkaa!

TYTTÖ

Pokstaavista.

LUUKAS

Se on oikein… Kaikki viisaus alkaa bokstaavista. (Ompelee) Kuka tietää nyt sanoa, mikä on bokstaavi?…

VIITTAAJIEN ÄÄNIÄ

Minä… Mestari… Minä tiedän. Mestari.

LUUKAS

(Katselee)

Noo… Paljonpa niitä on, jotka tietävät… Sano sinä Kasurisen poika, mikä on bokstaavi!

POIKA

Se on kirjan puustain!

LUUKAS

(Toistaa jankaten)

Se on kirjan puustain. (Juhlallisesti) Bokstaavi on kirjan puustain, niin kuin teidän mestarinne Luukas Koikale on Luukas Filemon Koikale.

POIKA

(Älähtäen)

Elä näpistä!

LUUKAS

Kuka älähti? Tuleppas tänne sinä älähtäjä … ja sinä näpistäjä. (Kaksi poikaa tulee, Luukas laskee lasit otsaltaan silmillensä ja kurpistaa otsansa) Lueppas nyt sinä, montako ryppyä on mestarin otsassa.

POIKA

Kaksitoista!

LUUKAS

Se merkitsee sinulle nurkkaa. Ala mennä. (Poika menee nurkkaan) Ja lueppas nyt sinä toinen poika, montako on ryppyä.

POIKA

Kymmenen!

LUUKAS

Pane siis tämä tuohitötterö päähäsi ja seiso keskellä lattiaa. (Poika tottelee) Niin kuin näette, lapset, on mestari Koikaleen otsaan kirjoitettu aina oikea tuomio. Luukkaan otsa ei erehdy eikä väärin tuomitse, ja jos ette vasta ole siivolla, niin mestari mittaa tällä kyynärällä nutun selkää. Sillä muistakaa, että teidän mestarinne Luukas Filemon Koikale on ankara bokstaavin mies … kova ja ankara bokstaavin seuraaja… Ja nyt kaikki kirjoinensa kampsuinensa kotiin, mars! (Lapset syöksyvät yhdessä rysyssä ulos. Itsekseen) No nyt on taas päästy viisauden alkuun: puustaimesta on otettu viisautta kiini… (Katselee ompelustaan. Veisaa samalla)

Siis lepää rauhassa:
Täällä murheen laaksossa
ma aina suren sua.
Et voi siis unehtua.

(Sallisen Maija saapuu)

Ka… Entisen Pekka Sallisen leski… Mitä kuuluu Maijalle?

MAIJA

(Nöyrästi)

Rauha vain… Mitä vain mestarille?

LUUKAS

(Toistellen)

Rauha … rauha vain ja hyvä tahto kuuluu… No millä asioilla sinä
Pekka Sallisen leski nyt kulet?

MAIJA

Ka olisihan sitä asiaakin sen verran, jotta… (Ujommin) Ilenneekö hänet sanoa. (Rykii)

LUUKAS

Sano … sano pois!… Millä asioilla sinä Maija vaellat?

MAIJA

Ka kun se tää mylly-Pentti villitsee kohta kaikkien päät, niin arvelin pyytää, jos mestari pitäisi pyhänä saarnan sitä syntiä ja pahuutta vastaan… Tässä ei muuten enää osaa kohta mennä omastakaan lapsestaan takuuseen. (Rykii ujosti)

LUUKAS

(Merkitsevästi)

Että siis… Niinkö?

MAIJA

Ka mitäpäs hänestä peittelee… Lehikoisenkin Laila-rukka kuuluu olevan hulluna sen perään.

LUUKAS

Soo… Vai jo Lehikoisenkin tyttö… Vai jo juoksee Lehikoisenkin Laila! (Ruopii kurkkuaan) Ja mestarinko siis pitäisi saarnata pyhänä Pentti mylläriä vastaan niin kuin profeetta Joonas saarnasi siinä suuressa Niiniven kaupungissa?

MAIJA

Ka, jos se hyvinkin auttaisi.

LUUKAS

Noo … hyvä… Mestari Luukas saarnaa ensi pyhänä, jotta koko kylä on pukeutuva säkkiin ja istuva tuhassa. (Äkkiä) Ja entäs sitte?

MAIJA

(Ei ole ymmärtävinään)

Ka sitte … jos tuo auttaisi…

LUUKAS

Mutta entäs se, jotta: joka evankeliumia opettaa, hänen pitää evankeliumista elatuksensa saaman?… Mitenkä se se kohta sanasta on?

MAIJA

(Hurskaasti)

Ka onhan siinä meilläkin vielä vaikka voita … laittaa häntä vaikka sitä mestarille.

LUUKAS

No herran rauhaan sitte ensi pyhään asti.

MAIJA

(Niiaa)

Samaten vain mestarikin. (Lähtee)

LUUKAS

(Yksin)

Mestari se vain saarnaa parannusta … parannusta, ojennusta vain saa saarnata mestari Luukas. (Huutaa) Hilkka… Hilkka! (Hilkka tulee kamarista) Panepas tuo vellikattila tuohon liedelle varistumaan. (Hilkka ryhtyy käskyä täyttämään, toistelee) Pane … pane vellikattila tulelle ja mene sitten pane sauna lämpiämään. (Pitelee sivujaan ja venytteleikse) O-ooh näitä sivuja … näitä sivuja, kun ne vaivautuvat ja vanhenevat yhdessä ihmisen kanssa… (Ryhtyy työhön) No … ja mitenkäs se on Hilkka sen Myrkyn asian kanssa?

HILKKA

(Nyreänä)

Ei mitenkään…

LUUKAS

(Katsahtaa)

Hilkk-ka… Lapsen pitää kunnioittaa isäänsä ja äitiänsä, muutoin eivät he menesty eivätkä vanhoiksi elä.

HILKKA

No enkä huoli Myrkystä!… Ennen menen vaikka kelle!

LUUKAS

Sinä kuulet mitä sinun isäsi sanoo! Myrkylläkin on hyvät puolensa, jos lienee huonotkin, sillä hyvä ja huono on aina maailmassa sekaisin kuin Pekurisen emännän autuuden asiat… Toisekseen — Kas kun tuohonkin on vielä paikka pantava — toisekseen minä sanonkin, jotta ei sinun tarvitse Myrkylle vielä ihan tinkimättä mennä … ei tarvitse eikä sovikaan niin tehdä. Sillä viisas neitsyt pitää vain vireillä rakkautta ja ymmärtäväinen vaimo hyvää sopua. (Leikkaa paikkaa) Tinkiä … tinkiä joka ennen vihillemenoa osaa, hän tuo iloa isällensä, eikä itse kauppaansa kadu.

HILKKA

(Toistaen)

No enkä huoli… Johan minä sen sanoin!

LUUKAS

(Katsahtaa)

Hilk-ka! Myrkyllä on pitäjän isoin kontu ja isot aitan salvot ovat eloa täynnä.

HILKKA

Vaikka olisi vielä isompi… Ennen menen, vaikka Soikkelilaan piiaksi, ennenkun huolin hänestä.

LUUKAS

Kun Luukas käskee, niin (vetää säiettä huuliensa läpi) Kun Luukas käskee, niin tytär tottelee. (Huomaa) Kah… Terve tulemaan, Myrkky!

MYRKKY

(Pyyhkäsee kämmensyrjällä nenänsä alustaa)

Ka terve… Housujako se tää mestari vain paikkaa. (Hilkka poistuu ynseänä)

LUUKAS

Housuja paikkaa Luukas … housuja… Lapsille opettaa Luukas bokstaavia ja aikuisille paikkaa housuja… Mitä sinulle kuuluu, Myrkky?

MYRKKY

Ka näitä vain tavallisia ilmoja … väliin on poutaa ja väliin taas sataa tihuuttaa.

LUUKAS

Niinhän se on… Ja mikä on, niin se on.

MYRKKY

Ka niinpä se on… Kuuluukos sitä tälle mestarille mitä?

LUUKAS

Ei… Mestarille ei kuulu koskaan muuta kuin jumalan rauha … rauha ja hyvä omatunto ihmisten edessä. (Lipasee neulan silmää kielellään, pujottaakseen siihen rihman) No eikö kaupunkiinkaan mitään erikoista kuulu?

MYRKKY

Eipä sinne… Minkä vähän hevoskauppoja. (Kaivaa pullon taskustaan) Ja tätä (kilkuttelee) tätä vedestä valmistettua laittoivat sieltä mestarille. (Vie pullon pöydälle) Se on sitä kahdesti puhdistettua… Ja eihän tää vesi sen pahempaa matkaan saata.

LUUKAS

Ei … ei vesi yksinänsä mitään tee … vaan se joka veden kanssa ja tykönä on…

MYRKKY

Sehän se.

LUUKAS

Se se tekee minkä tekee. (Avaa pullon ja haistelee) Se se tekee jos tekee. (Ryyppää, sulkee pullon ja jatkaa sitte työtään) Ja mitä muuta sitä sitten kuuluu?

MYRKKY

(Nostaa jalkansa polven päälle)

Ka eipä sitä muuta kuin se entinen asia… Se tämän Hilkan… Niin jotta tietysti se mestari on isäntä talossaan siinäkin asiassa.

LUUKAS

(Katsoo ensin juhlallisesti)

Sinä siis aiot naida minun tyttäreni Hilkka Josefiina Karoliinan?

MYRKKY

Ka … niin kuin on puhuttu… Mitäpäs siinä muuta on!

LUUKAS

(Kuin itsekseen)

Mitäpäs siinä muuta on… (Myrkylle) Kuule, pistäpäs tuo pullo tuonne seinäkaappiin, niin ei potkase miestä pöydältä pois. (Myrkky tottelee. Katselee ompelustaan. Kuin itsekseen) Mitäpäs … mitäpäs siinä muuta on.

MYRKKY

Ka eihän siinä mitä … selvässä asiassa.

LUUKAS

(Juhlallisesti)

No siinä tapauksessa, että sinä vakavasti aiot naida mestari Koikaleen tyttären, niin pidä sinä asiaa vireillä… Pidä vireillä siksi että kauppa on selvä kuin aamen. Itse Koikale seisoo sinun puolellasi.

MYRKKY

(Raapasee korvallistaan)

Ka seisoohan se mestari… Mutta olisi tässä jo tarpeen vähän kipakampi meno.

LUUKAS

Ei, Myrkky!… Kuka hiljaa kulkee, hän kauvimmin kestää. Luukas, joka on viisas ja ymmärtäväinen mies, sanoo sinulle, että naima-asioissa ei pinkaisemalla juosten pitkälle potkita. Kahdeksan vuotta, kolme kuukautta ja neljätoista päivää valmisti Luukas Filemon Koikale itsekin vaimovainaajaansa Eeva Saara Magdaleenaa ennen kuin katsoi, sen olevan soveliaan rovastin eteen viedä. Mutta silloin tulikin niin hellä avioliitto, jotta vaimo oli ihan sanan mukaan kuuliainen hänen miehellensä, niinkuin Saara oli Abrahamille kuuliainen. Ja vielä nytkin käy Luukas joka pyhä veisaamassa vaimonsa haudalla kolme värssyä vanhasta virsikirjasta… (Ommella suhauttelee) Kahdeksan … kahdeksan vuotta ja kolme kuukautta ja neljätoista päivää rakasti Luukas etukäteen.

MYRKKY

Kylläpä rakasti… Vaikka välttäisipä tää tavallinen talonpoika vähemmälläkin valmistuksella! (Imeä laputtelee piippuaan) Ja saisihan siitä Luukaskin niitä liikeneviä rukiita muutaman säkillisen.

LUUKAS

(Laskee silmälasit nenälleen ja katsoo)

Niin jotta Luukasko saisi laittaa hakemaan syömäeloja?

MYRKKY

Ka onhan niitä meillä siinä liikeneviä!… viime vuosilta.

LUUKAS

(Laskeutuu pöydältä ja vie silitysraudan liedelle)

Vai on sinulla vielä viimevuotista eloa… Tuokin rauta on ennättänyt jäähtyä … mutta tottapahan tuossa varistuu…… Vai vielä sinulla on vanhavuotista ruista jälellä. (Ottaa kaapista pullon)

MYRKKY

Ka onhan sitä.

LUUKAS

No tuleppas tänne peräpuolelle, niin sovitaan asiasta, niin jotta eivät syrjäiset kuule. (Menevät kamariin)

HILKKA

(Palaa)

Jo se toki on mennyt… Mokomakin rähjä. (Katselee kukkaron-ompelustaan) On se nyt toki yhtä kaunis kuin Raidankin ompelema. (Suruissaan) Mutta mitäpä noista sitten on minun kukkaroistani… Ei se minusta kumminkaan huoli… Kun hänelle on rikkaiden talojen tyttöjä kerran tarjolla!

SOHVI

(Saapuu, pyyhkii luudalla kenkänsä)

Niin näet ovat nuo tiet ravassa, jotta hukkuu niihin ihan. (Katsoo vellikattilaan) Velliäkö sinä Hilkka keität? (Nuuhkasee vellikattilaa) Velliä siinä on. (Korjailee huiviaan. Tarkotuksella) Sallisen Sirkka kuuluu nyt jo pääsevän mylly-Pentille … ja johan nuo Sirkankin asiat lienevätkin semmoiset, jotta hyvä kun Pentti hänet kuitenkin korjaa!

HILKKA

(Närkästyneenä)

Korjatkoon… Mitäs minä hänestä välitän … koko Pentistä (Poistuu)

SOHVI

(Hommailee)

Missähän se Luukas-rukka itse on! (Katselee ompelusta) Siinä Luukas vain ompelee… Päivät hän vain siinä istuu ja vieraita housuja paikkaa. (Panee paikattavien housujen taskuun vehnästä) Joutaapa hän toki löytää sieltä Sohvinsa tuomia lämpimiä. (Tarkastelee Luukkaan vanhoja kenkärajoja) Sietäisi Luukkaalle jo uudet kengätkin saada… (Katsoo kengänvarresta sisään) Sisältäkin ovat jo vanhat ja kuluneet!

MYRKKY

(Palaa Luukaksen kanssa)

Kah!… Tässäpä tää on Sohvikin!… Kenkäänkö sinä katsot?

SOHVI

Kenkään…

MYRKKY

(Luukakselle. Kosiomiehenä)

Ja tästä Sohvistahan sen kanssa saisi tarkan ja hyvän emännän … jos kuka olisi sen tarpeessa. (Sohvi hymyilee kainostellen)

LUUKAS

(Varustautuu työhönsä pöydälle. Puhelee kuin itsekseen, sotkeakseen Myrkyn kosimista)

Housuihin on siinä vielä paikka lisättävä (nuuskaa) … paikka lisättävä ja … (aivastaa) ja (aivastaa) ja housut käännettävä.

MYRKKY

(Jatkaa omaansa)

Saisi … saisihan tästä kelvollisen emännän taloon.

SOHVI

(Ujostelee)

Mitä se Myrkky nyt vielä minusta puhuu!… Ikäänkuin nyt ei Luukas ilman emäntääkin toimeen tulisi.

MYRKKY

Tää on hyvä hieroja ja lempeä siltä luonnoltaankin … tää Sohvi.

LUUKAS

(Nostaa toisen polvensa pystyyn ja raapii lahkeensuun alta)

Menepäs sinä, Sohvi, kuule ja kysy siltä Sallisen leskeltä jos häneltä on jäänyt mitä liikenevää miehen perua. Kysy ja sano jotta mestari Luukas ottaa ne… (Syventyy työhön) Tuo samalla tiellä perut tänne.

MYRKKY

No… Ka… Tule, niin mennään yhtä matkaa. (Lähtevät, Sohvi vilkaisee
Luukakseen hymyillen)

LUUKAS

(Yksinään)

No nyt, Luukas Filemon, työhön… Paikka tuohon, ja… (Hämmästyy) Kas… Katsohan, Luukas Filemon, eikö tämä ole vehnästä. (Haistelee) Totisesti tämä on vehnästä… Mistähän se Sohvi nyt älysi semmoiset herkut panna housun taskuun!… Mutta olkoonpahan tuossa pöydällä valmiina siihen asti kuin velli on valmis.

JUNNUS

(Saapuu Pentin kanssa viinalasku kädessä. Istahtaa housujen luo, katsahtaa taaksensa muka)

Mestarin housutko ne ovat tässä naulassa?

LUUKAS

Ei … ei ole mestarin… Mestarin housut ovat aina jalassa… Ne ovat Simo Abraham Pesosen paikattavaksi tuodut housut… Mitä sinulle kuuluu, seppä Junnus, ja sinullekin, Pentti Mylläri?

JUNNUS

Eipä sitä liikoja… Niitä Soikkelin kärrinpyöriä raudoitin, niin läksin sitten tämän Pentin matkaan.

LUUKAS

Vai sen verran sinulle vain kuuluu.

JUNNUS

Sen.

PENTTI

Eikäpä sitä minullekaan kuulu muuta kuin se vanha rauha ja mikä jo kuului hänellekin.

LUUKAS

Kuulumiset vain vähenevät, maa köyhtyy ja merkit ilmestyvät, niin kuin sanassa sanottu on.

JUNNUS

Ka niinhän ne… (Sylkäsee ruikaten) Ja eikä taida tääkään mestari enää viljellä tätä joka voittaa vahvankin miehen. (Ottaa laskun) Tällä Pentillä olisi tätä mestaria varten varattua… Vai mitä se mestari itse siitä arvelee … tästä viinasta?

LUUKAS

(Katsoo silmälasien takaa, otsa kureessa)

Mestariko arvelee?… Kuinka monesti puhdistettua se on?

PENTTI

No on se nyt ainakin kahdesti … jos ei lie kolmestikin.

LUUKAS

Kolmesti puhdistettua… Vie, Junnus, lasku tuonne seinäkaappiin sen virsikirjan viereen. (Junnus tottelee) Kolmesti … kolmesti kirkastettua on… Ja onko sitä vierailla mitä asiaakin?

PENTTI

Ka mitäpäs sitä erikoista.

JUNNUS

Se tää Pentti vain muuten tuli puhumaan… Tällä kun nyt on jo se oma mylly.

LUUKAS

Mhyy!

PENTTI

Vaikka toisen maallahan se vielä on… Mutta tottapa hänen rannankin jaksaa silloin lunastaa, kun on kerran myllyn saanut.

LUUKAS

Mhyy.

JUNNUS

Omahan tällä on mylly. (Panee tupakkaa)

PENTTI

Oo-ma… Ja on siinä luojan kiitos sitä jauhatustakin, niin jotta eivät tarvitse kivet jouten seistä.

JUNNUS

Ka minkäs takia tässä näin isossa kylässä ei olisi jauhatusta yhteen myllyyn… Vai mitä se tää mestari siitä asiasta arvelee?

LUUKAS

(Kuin itsekseen)

Mestariko mitä arvelee?

PENTTI

Niin.

LUUKAS

Ja mistä asiasta mestarin pitäisi puhua ja arvella?

JUNNUS

Ka siitä tämän Pentin naimiskaupasta… Jotta sopisikohan tuo tälle mestarin tytölle? (Luukas raapii kainalon alustaansa. Äänettömyys) Onhan tällä hyvä mylly.

PENTTI

Eihän siinä tarvitse leivättä syödä, kun vain asioistaan huolen pitää, eikä kaikkia rahojaan turhaan hurvittele.

LUUKAS

(Laskeutuu pöydältä)

Soo… (Kuin itsekseen) Nyt sen kun housut silittää suhautetaan, niin paikka on kiini kussakin reiässä. (Menee kaapille ryyppäämään laskusta) Paikka … paikka on kussakin reiässä kiini silloin…

JUNNUS

Ja lujatekoinen myllyhän se on… Siinäkin peukalorattaassa on vasta ihan paksusta rautapuntista pantu vanne.

LUUKAS

(Kuin itsekseen)

Vai on peukalorattaassa rautavanne … vai on peukalorattaassa. (Avaa laskun runtia)

PENTTI

O-on … ja muutenkin on luja, visakoivusta tehty, se ratas … ja eläähän sillä myllyllä tää yksi mies perheellisenäkin ollen. (Vetää pieksun vartta suoraksi) Nytkin kun jauhetaan talkkunaa ja myllyjyviä lähtee niistä kappa säkiltä ja kukkapää kappa suuremmalta, niin on siinä jo talkkunaa köyhällekin antaa.

LUUKAS

(Tulee ja pyyhkii suunsa kaulassa riippuvien housujen lahkeeseen. Muikistaa)

Ah-hah! Kyllä oli pakana oikeaa kolmesti kirkastettua! (Hakee silitysraudan liedeltä) Oli tuo kerrankin voimallista ja väkevää vettä!

JUNNUS

Oli… Mutta sittepä tämä asia rupeaakin luistamaan… Koska tämä mestari ei järkiään vastaan pane.

PENTTI

Ka… Minun puolestani kyllä saa olla menneeksi.

LUUKAS

(Sylkäsee silitysrautaan)

Mutta kussakin asiassa on ensiksi niksi.

JUNNUS

(Tokaisten)

Ka onhan se.

PENTTI

O-on… (Hämillään) Niin mikä niksi?

LUUKAS

Se niksi on tässä asiassa, jotta syntiä on kahdenlaista: a) perisyntiä ja b) tekosyntiä, ja tekosynnistä on kaikista kauhein helmasynti, sillä sanassa sanotaan, että joka katsoo vaimon päälle himoitaksensa häntä, hänellä on jo piru mielessä.

JUNNUS

Ka eipä tämä Pentti ole sitä helmasyntiä toki muita erikoisemmin tehnyt…

PENTTI

O-hoh!… Tuskin toki senkään vertaa kuin muut!

LUUKAS

(Entistä juhlallisemmin)

Se ei ole totta… Kun kylä puhuu, niin silloin on aina kipinä totta valeen alla… Ja kylä puhuu sinusta, Pentti!

PENTTI

Ne valehtelevat!… Tietäähän tää Junnuskin.

JUNNUS

Valehtelevathan ne.

LUUKAS

(Pyörittää päätään ja katsoo sitte otsa kurtussa)

Mhyy!

PENTTI

(Puolustautuen)

No jos lie mitä sattunut vähä ketä kiikuttamaan, niin eihän siinä vielä mitään helmasyntiä ole… Mutta se tää kylän rahvas suurentelee sen sitte ja tuhmat uskovat … ihan perättömiä puheita…

JUNNUS

Ka niinpä ne…

LUUKAS

Soo!… Mhyy.

PENTTI

(Koettaen pulasta selviytyä)

Niin… Ja johan minä olen sitä paitsi saanut kyllänikin koko tytöistä … siinäkin viattomassa kiikuttamisessa, ja kiitän onneani, kun pääsin niistä vain eroon.

LUUKAS

Mutta… (Ryyppää vettä ja puhaltaa sen housuille) Mutta akkimus mies on pahempi kuin huonosti kasvatettu porsas… Sille et pane hankoa kaulaan niin kuin porsaalle panet ja siten estät pahan teosta… Akkimus mies on vielä naimisiin menonsakin jälkeen (merkitsevästi) akkimus mies on, kuule, aviossakin yksi vaarallinen … vaarallinen ja aina epäiltävä kuin aitimus hevonen.

PENTTI

(Hämmästyneenä, puolustautuen)

O-hoh!

JUNNUS

Ja tääpä Pentti sitä paitsi tasaantuu, kun kerran naimisiin pääsee… Olenpahan minäkin naimisiin mentyä tasaantunut, vaikka enpä sitä minäkään poikamiehenä ollut tavallista Penttiä parempi.

PENTTI

Mikäs siinä auttaa!… Siinä kun koko päivät myllyä hoitelet ja pidät perheestäsi huolta, niin ei siinä tule joutavat ajatukset mieleenkään!

LUUKAS

Mhyy!… Mhyy!… Ja onko sinulla nyt talkkunajauhoja säästössä asti?…
Jos vaikka tuo Sohvi kävisi hakemassa.

PENTTI

On toki… Kun vain Sohvi tuo säkin, niin kyllä sieltä talkkunaa tulee… Eikä ole rahasta kysymystäkään.

JUNNUS

Kovahan se on jauhamaan tään Pentin mylly.

LUUKAS

(Kuin itsekseen)

Kova on mylly jauhamaan. (Äänettömyys)

JUNNUS

No sittenpä tää asia näkyykin olevan päätetty… Sohvi vain käy hakemassa talkkunajauhot ja Luukas sanoo sitten asian tytölleen.

LUUKAS

Niin ettäkö asia on päättynyt!… Ei. Asiassa on aina kaksi niksiä … kaksi suurta ja kovaa niksiä.

PENTTI

(Hölmistyen)

No mikä niksi siinä nyt vielä on?

LUUKAS

Tulehan Junnus tänne peräpuolelle, niin supatetaan vähä kahden kesken. (Menee kamariin)

JUNNUS

Ka saapihan tässä. (Seuraa)

PENTTI

(Yksinään)

Eipä tämä sentään niinkään huonosti tainnut onnistua… Minä luulin sen pahempaakin sanovan … ainakin ensi aluksi… Ka… Kaisu!

KAISU

(Saapuu ujona)

Eikös se mestari ole kotona?

PENTTI

Ei… Mitäs Kaisulle kuuluu?

KAISU

(Isahtaa penkille)

Ei mitään.

PENTTI

Eikö mitään. (Hiivittäytyy likemmä, penkkiä myöten luistaen)

KAISU

Ei… Missäs se mestari on?

PENTTI

Mestariko?… Se meni vähän asialle. (Lähestyy taas) Mutta tottapahan se tulee, kun joutuu. (Lähestyy)

KAISU

Tuleekohan se kohta?

PENTTI

Niinkö mestari? (Lähestyy) Eikö tuo tulle … kun nyt saa asiansa toimitetuksi. (Hiihtäytyy ihan rinnalle) Se läksikin tästä ihan äsken… Minne hän lienee mennyt… (Tarttuu Kaisun esiliinaan) Uusi esiliinako tämä on?

KAISU

(Vetää hiljaa esiliinansa pois)

Ei saa!

PENTTI

(Leikillä)

Minkätähden ei saa? Saahan? (Vetävät hiljakseen esiliinaa)

KAISU

Eikä saa… Kun minä menen jo naimisiin…

PENTTI

Kenenkä kanssa?

KAISU

Kahilaisen Jukan.

PENTTI

Vai Jukan!… Olisinhan minäkin sinut ottanut, kun olisin tiennyt, jotta sinulla on niin kiire. (Vetää esiliinaa)

KAISU

No … ei saa!… toisen omaa!

PENTTI

No saapi… Menenhän minäkin naimisiin … enkä kuitenkaan rupea jo näin aikaiseen jurottamaan. (Yrittää syleillä) On sitä sittenkin vielä aikaa!

KAISU

Ei saa! (Hyppää irti. Esiliina pääsee irti ja jää Pentille käteen) Kun ei anna rauhaa. (Pakenee pois tuvasta)

LUUKAS

(Palaa Junnuksen kanssa. Katselee)

Missäs se nyt se Pentti on?

PENTTI

(Työntää esiliinan taskuunsa)

Ka tässä!… Joko se nyt sitten on asia päätetty … niin jotta se pitää?

LUUKAS

Sano sinä seppä Pekka Malakias Junnus asian päätös.

JUNNUS

Ka se tämä mestari päätti, jotta tottapahan sitten nähdään … jos sinusta ei nimittäin enää tämän perästä mitään kylällä kuulu.

PENTTI

No siitä nyt saa olla mestari varma…

JUNNUS

No sittenpä tämä asia selvisikin vähällä vaivalla. (Hilkka saapuu)

PENTTI

Ka tässäpä tämä itse Hilkkakin tulee … niin jotta saa kuulla.

LUUKAS

(Varottaa sormi pystyssä)

Pentti… Kuule sinä Pentti… Mestari Luukas tietää itse aikansa!

PENTTI

(Kaivaa ajatuksissaan sormellaan nenäänsä)

Ka sepä tulisi sitä myöten jo valmiiksi!… jos sanoisi Hilkalle itselleenkin.

LUUKAS

Mestari Koikaleen talossa ei pidetä kiirettä tulipalossakaan, sillä mestari itse on tirppanut ja odottanut omaa vaimoansa kahdeksan vuotta, kolme kuukautta ja neljätoista vuorokautta… Hilkka, kohenna tulta vellikattilan alle ja pane suolaa vahvasti velliin! (Hilkka tottelee)

JUNNUS

(Pentille)

Ka mikäpäs tässä on sitte… Kyllähän tämän mestarin sana pitää … niin jotta voithan sinä jonkun aikaa tirppaa.

PENTTI

Ka voihan tuota.

JUNNUS

Voi… (Tekee lähtöä) Niin että jos sitten lähdetäänkin. (Ottaa hiilen piippuunsa)

PENTTI

Ka mitäpäs tässä enää istumassa tekee. (Lähtevät) No … mestari…
Hyvästi sitte vaan!

LUUKAS

Herran halttuun. (Kaivaa luudasta otetulla varvulla korvaansa) Ja nyt
Hilkka… Hilk-ka!

HILKKA

(Nyreänä)

Mitä?

LUUKAS

(Viisaasti)

Kun viisaalla neitsyellä on kaksi, tai monta rikasta ylkää, niin hän täyttää lamppunsa niiden öljyllä … itse-kunkin öljyllä, ja valitsee … valitsee vain siksi kuin öljyä ylkien astioissa riittää, ja pitää huoneensa oven visusti lukossa. Ja silloin ei häntä voida tyhmäksi neitsyeeksi sanoa.

HILKKA

No enkä valitse Myrkkyä, en yhtään päivää … vaikka siinä miten houkutelkaa!

LUUKAS

(Koveten)

Hilkka!

HILKKA

(Suuttuu)

No enkä huoli Myrkystä!

LUUKAS

(Ankarana)

Hilk-ka! (Hilkka tottelee ja jää kuuliaisena, nyreänä lieden luo seisomaan. Lempeämmin) Minä sanon sinulle, Hilkka, että sinä et tarvitsekaan vielä kestään huolia… Sinä vain valitset ja odotat, mitä sinun vanha ja viisas isäsi sinulle sanoo. (Hilkka lähtee, kuin suuttua tupsahtaen, pois tuvasta) Hilk… Hi (Muuttuen) Tytöstä on tullut äitiinsä juonikas … juonikas ja ankara valitsemaan… Mutta Pentillähän on mylly ja Luukas Filemonille ei herra ole suonut liikoja talkkunajauhoja… Ainoastaan vatsan ja suun ja su-uuren syömähalun on Herra palvelijallensa Koikaleelle antanut! (Käy kattilasta lusikalla suolaa koettamassa) Onkohan siinä vellissä oikea suola. (Maistaa) On… Kohtuus vallitsee kaikessa sinun talossasi, mestari Luukas Filemon Koikale.

HIRMUN LIISA

(Tulee kuohuksissaan)

No tämähän nyt vasta peliä on, kun ei enää saa rauhassa tätä myllytietä ihmiset kulkea, kun se Soikkelin Heikin pässi pahennus siinä pukittaa ja päkittää, jotta silmät pitäisi olla edessä ja takana!

LUUKAS

(Arvokkaasti)

Soo… Päkkääkö Heikki Soikkelin pässi tätä Hirmun Liisaakin?

HIRMUN LIISA

No minuahan se ruoja pakkaakin … ja hyökkää vielä niin kavalasti takaa päin kuin paha henki vanhurskaan kimppuun … en paremmin ajattele… Ja kun minä Soikkelille itselleen huusin siitä pellolle, niin mitä luulet sen tehneen: Haukkumaan hyväkäs rupesi. Mutta silloin minä julmistuin ja uhkasin tulla sinulle, Luukas, sanomaan… Ja nyt sinä pidä sille Heikki Soikkelin ruojalle siitä pässistä semmoinen rippisaarna, jotta sen korvat soivat, niin korjaa pässinsä pois tahi opettaa sen ihmisiksi olemaan… Ripitäthän, mestari, sen Soikkelin?

LUUKAS

Siis … mestarin siis on pidettävä nyt parannussaarna pässille että…

HIRMUN LIISA

(Keskeyttäen)

No kukas muu juutas täällä saarnaisi ja pitäisi kylän asioita reilassa, jos et sinä!

LUUKAS

No-oo … no … no! (Aikoo sanoa)

HIRMUN LIISA

No sitten ei mitään. (Kiirehtii pois) Hyvästi nyt vain ja nyt anna
Soikkelille rippi, joka tuntuu. (Poistuu)

LUUKAS

(Viisaasti)

Hän … hän saarnauttaisi mestari Luukkaalla ilman voita ja vehnästä … sitä varten hän pakoon livahti… Mutta maltahan!… Maltahan sinä Hirmun akka! Pässin pitää saada rauhassa sinulle opettaa, jotta pappi ei pytyssä leivättä paukuta!

SOHVI

(Saapuu iso korvo selässä. Hymyilee)

Tässä on ukko Sallisen peruja… Ei sanonut leski muuta joutavan. (Pyyhkäsee nenäänsä huivin kulmalla)

LUUKAS

Korvo… Vanha korvoko jäi vain Sallis-ukolta. (Pyörittelee korvoa tarkastellen) vanha … vanha maitokorvoko vain ukolta jäi… Vannekin on tuosta jo aukeamassa … ja uurteessa on rako… Mutta laudat ovat lujat… No mitäpäs siinä. Vie korvo eteiseen ja pane veteen turpoamaan. (Menee kamariin. Sohvi alkaa pyörittää korvoa ovea kohti)

MYRKKY

(Saapuu, tulee vastaan)

Kah… Korvoako sinä pyörität?

SOHVI

Ko-orvoa. (Pysäyttää) Luukkaalle toin korvon.

MYRKKY

(Kaputtaa korvoa)

Lujalautainen korvo… Mutta heitä nyt se ja mene asialle. Sano Jaskalle ja muille kylän pojille, jotta Myrkky laittaa vehnäskahvit ja tanssit, jos vain saavat sen tyttömyllärin ratashuoneen kootuksi sen viettelemiä tyttöjä ihan täyteen ja sitten laittavat kylälle sanan… Mutta sano jotta sinä sovittuna päivänä, kun minä Hirmun kanssa tulen sinne kauppoja päättämään. Sittenpähän Luukas itsekin näkee… No … mene nyt.

SOHVI

Onkos se lehmä sitte jo ihan varma?

MYRKKY

No niin kuin sanottu, niin jos onnistuu, niin lehmä ja paras on sinun…
Mutta nyt vaan ei hellitä Myrkky!

SOHVI

(Hyvillään)

Hyvä isä kuitenkin … sitäkin Myrkkyä!

MYRKKY

Ka … no niin!… Luota vain Myrkyn sanaan… Vaikka rahan voimalla panee tää poika Luukkaan sinut naimaan.

LUUKAS

(Tulee säkki kädessä)

Meneppäs Sohvi… (Käy karistamassa kurkkunsa pankon luona) Meneppäs,
Sohvi, sitten kun olet muut työt tehnyt ja käy hakemassa tällä säkillä
Pentti mylläriltä talkkunajauhoja… (Antaa säkin) Sano vain, jotta
mestari Koikale käski… No mitäs nyt kuuluu, Myrkky?

MYRKKY

Eipä sitä hyvää … erikoista… Tässä vain arvelen ostaa sen tään Pentin myllypaikan… Niin vaikka hänen sitten rakennuttaa oman myllyn, kun on ensin sen entisen pois revittänyt.

LUUKAS

Sooo! (Sohvi puhdistelee korvoa)

MYRKKY

Niin tulin tässä arvelleeksi… Ja mitäpä hän köyhä mies myllyllä tekeekään. (Koputtaa porot piipustaan pankolle) Velkoja jo on ennestäänkin suusta ihan sieramiin asti … niin jotta joutaapa hän aikanaan hävitä mylly.

LUUKAS

Soo-o!… Vai on miehen mylly jo niin menossa!… Sitä se syntinen elämä tekee!

MYRKKY

Sitä…

LUUKAS

Sitä … sitä se tekee syntinen elämä… Sodoma ja Gomorra hukkuu ja myllyt miehiltä menevät!

MYRKKY

Mennyt … mennyt on kohta mieheltä mylly… Pääsevätkin sitten tämänkin kylän tytöt rauhaan. (Sohville) Mitenkäs, Sohvi… Kukas se sanoi, jotta eikö se jo sitä Sallisenkin leskeä kitkuta … tää Pentti?

SOHVI

Eipä sitä ilkeä semmoista kertoa… (Alkaa lakasta lattiaa)

MYRKKY

Niin jotta ei sille kunnon isä ja hyvä kristitty tyttöään antaisi…
Tälle Pentille.

LUUKAS

(Kuin itsekseen)

Ei… Ei antaisi isä lastansa hänelle.

MYRKKY

No ei…

LUUKAS

(Jyrkästi)

Ei.

MYRKKY

Ei… Pentti Akkimukseksihan ne nyt sen jo ristivätkin … sen entisen sukunimen sijasta!

LUUKAS

(Laskee silmälasit nenälleen kuin oudoksuen)

Akkimukseksi?

MYRKKY

Akki… Pentti Akkimukseksi haukkuvat … ja mestari Luukkaan antama nimipähän tuo onkin!

LUUKAS

Soo!… Siis soo!… Vai Pentti Akkimus siis!

MYRKKY

(Lähtöä tehden)

Ka niin… Ja sittempä tässä ei taas enää sen kummempia ole kuin että lähtee sinne kotia kohti latmistamaan ja vahvistaa myllyn kauppakirjat… Tottapahan on sitten sinullekin aina joku liikenevä jauhopussi, kun milloin oma mylly jauhaa. (Jäähyväisiksi) No … tottapahan sitten taivaassa tavataan! (Poistuu)

LUUKAS

Tavataan! (Itsekseen, vellikattilaa liedeltä pöydälle hakien) Tavataan sitä taivaassa kerran… Luukaskin siellä vain veisaa enkelien parissa … ja enkelit kuuntelevat silloin ja kyselevät toisiltaan, jotta onkohan tuo se hurskas ja jumalaa pelkääväinen Luukas Filemon Koikale, joka noin korkialla äänellä veisaa, niin jotta muiden ääntä ei kuulukaan. (Ottaa lusikan seinän raosta ja ryhtyy kattilasta syömään) Onkin nyt oikea jouluvelli, kun vaan olisi … ja onkinhan sitä sitäkin… Sohvi!… Tuopas sieltä kaapista se puulasku! (Sohvi riennättää laskun. Luukas nuuhkasee ja ryyppää) Äh-häh! (Syö)

SOHVI

(Työntää vehnäsen likemmä)

Arvaatko sinä keneltä se on…

LUUKAS

No-oo?

SOHVI

(Ujosti)

Ka Sohvilta!

LUUKAS

Ka keneltäkäs se muulta. (Haukkaa vehnästä)

SOHVI

(Kainosti)

Ei keneltäkään… (Hymyilee) Mutta Sohvi se toki muistaa vehnäselläkin… (Luukas ryyppää) … Luukastaan. (Niiskuttelee maireasti)

LUUKAS

Mutta nyt tulee Luukkaan olemuksessa yksi suuri sekasorto… Sillä nämä vellit ja viinat ja vehnäset eivät sovi yhteen, ne eivät ennusta hyvää säätä.

SOHVI

(Mairitellen)

Tuohan se Sohvi aina Luukkaalle… Onko se kystä vehnästä? (Istahtaa rinnalle)

LUUKAS

Vehnänen on aina vehnästä … mutta… (Ryyppää)

SOHVI

(Kaikerrellen)

Niin… Sohvin vehnänen se on vehnästä.

LUUKAS

(Muikistaa suutaan, jatkaa)

Mutta Luukkaan valmistusaika on nytkin kahdeksan vuotta ja kolme kuukautta ja neljätoista päivää. Sohvi… Pidä sinä muistissa, ja sano koska se aika on täytetty, niin silloin vie Luukas sinut rovastin eteen ja ottaa sinulta valan, että sinä olet kuuliainen niinkuin herralle ja niinkuin Saara. (Ryyppää. Juopuu. Hilkka menee nopeasti, ynseänä tuvan läpi kamariin)

SOHVI

(Lähestyy aivan kiini)

No olenhan minä niin kuin Saara Abrahaamilleni.

LUUKAS

(Nousee)

Ei… Nyt näkee Luukas jo enkelien kuorot ja oman vaimovainaajansa taivaan astinlaudalla istumassa (Menee keskelle tupaa) … istumassa ja sormellaan Luukkaalle linkuttamassa ja hoputtamassa enkeleille, jotta nyt ottakaa harppunne ja pankaa puhdas paita päällenne, sillä mestari Koikale tulee … tietä pitkin juuri juhlallisesti astellen ja veisata hojottaen saapuu mest… mestari…

SOHVI

(Taputtelee poskelle)

Luukas… Sohvin oma Luukas…

LUUKAS

(Pyörittää sormeaan otsansa edessä, juopuneena)

Nyt se pyörii jo kuin mylly … niin kuin mylly.

SOHVI

Mikä se pyörii?

LUUKAS

Luukkaan päässä pyörii äly … korkea äly ja viisaus pyörii … niin kuin Pentti Akkimuksen mylly. (Lankeaa maahan ja nukkuu) Nyt mestari!… mes… mes…

SOHVI

(Tukee kaatuessa)

Sohvin oma kulta…

LUUKAS

(Jatkaa)

Mestari nukkuu Aab… Aabrahaamin helmaan… Se pyörii … pyörii… Äly pyörii… (Kuorsaa) Krohoo!… Kro-hoo!… Kro-hoo!

SOHVI

(Tuo peitteen ja peittää sillä. Tyynyä pään alle pannen)

Niin… Nuku pois, Sohvin Luukas.

LUUKAS

(Unissa)

Aabrahaamin helmaan. (Kuorsaa)

SOHVI

(Riisuu nukkuvan jaloista kengät, asettaa ne pankolle kuivamaan, tulee ja taputtelee Luukasta poskelle)

Niin… Sohvin … Sohvin oma Luukas. (Hyräilee Kalevalan sävelellä)

Nuku, nuku nurmilintu, väsy, väsy västäräkki —

(Pyörittää korvoa ulos ovesta, jatkaen)

Väsyppä, väsyppä västäräkki,
väsy, väsy västäräkki!

(Pentti kurkistaa ovesta, menee nopeasti tuvan läpi, kurkistaa kiireellä kamarin ovesta ja pistäytyy sitte Hilkan luo kamariin)

Kolmas näytös.

Myllyn yläkerta. Perällä notkuva lauta penkkinä. Viulu seinällä. Pentti istuu laarin juurella säkin päällä ja soittelee huuliharppua. Ovi oikealla. Vasemmalta vievät raput alas myllyn ratashuoneesen. Myllyn peräosa korkeampi, ja sinne vievät portaat.

JUNNUS

(Tulee, säkkiä selässään kantaen)

Siinä olisi sitä jauhattamistakin. (Pyyhkii hihallaan otsastaan hikeä) Saakelin jykeitä ovatkin nää tämän vuotiset elot… Tuossa puolen tynnörin säkissä jo on kantamista. (Istahtaa säkin päälle) Kovastiko sitä vain jauhattamista riittää?

PENTTI

Onpa sitä ihan riittämään asti… Kun nyt vain se muu asia selviäisi hyvästi, niin johan tässä eläisi akallisenakin ollessaan.

JUNNUS

(Kaivelee piipun periä)

No eikös se jo sen siitään rupea selkenemään … vai yhäkö se vain ennallaan olla jötköttää?

PENTTI

No johan se nyt on kumminkin paremmalle puolelle kallistumassa… Ukko Luukas kun makasi humalassa keskellä tuvan lattiaa, niin Hilkka sai olla rauhassa ja silloin satuin minä poikkeamaan tupaan ja sain toki siinä ukon nukkuessa rauhassa puhutella.

JUNNUS

(Panee porot suuhunsa)

Mhyy… Ja eikö ukko herännyt?

PENTTI

(Mättää salvosta jauhoja säkkiin)

Ei… Mutta ei siitä vielä sen pitemmälle päässyt, kun Hilkka kainosteli… Mutta sanoi se toki jo jotta: ei hän tiedä… Niin jotta ei se ollut järkiään kielto.

JUNNUS

Ka niinhän ne kaikki tytöt sen myöntymisensä alottavat… Sillä tavallahan se tääkin minun nykyinen akka sanoi sen suostumisensa.

PENTTI

Niinhän ne minullekin muutkin tytöt aina ensin sanoivat … jotta eivät tiedä… (Puistelee säkkiä) Ja nyt minä pyysinkin Sohvin tulemaan ja yritän sen kautta suostuttaa ukkoa.

JUNNUS

Ka ainahan se akkakin tarvitaan näin naima-asiassa.

PENTTI

Ta-arvitaan… Mutta tuleppas niin otat sieltä ne myllyraudat pajassa korjataksesi… Vasarakin on jo niin tylsä, jotta ei ole enää millä kiveä teräväksi hakata. (Poistuvat)

JASKA

(Saapuu Akun kanssa, molemmilla jyväpussit kannettavina)

Missäs se Pentti Akkimus nyt itse on, kun ei näy.

AKU

Jos lie alakerrassa. (Maistaa salvosta jauhoja)

JASKA

Ei se siellä ole… Siellä on sillä tyttöjä nyt vähä tulisesti!

AKU

Jokos te pöngititte oven?

JASKA

Jo… Salvan takana istuvat tään kylän tytöt. Nyt sen kun kylälle sana,
niin silloin on Myrkyltä kahvi- ja muutkin kekkerit pojille ja rapsut
Akkimuksen niskaan. (Riuskauttaa jalkaansa korkealle) Tiedätkö sinä
Aku, kun me toissayönä tappelimme Leppälahden poikien kanssa Jäppisen
Katrista, niin siinä vuoti vain yksi veri.

AKU

(Kenkänsä korkoa tarkastaen)

Kukas voitti?

JASKA

(Kerskuen)

Ei oikeastaan vielä kukaan… Kaikki saivat selkäänsä niin jotta seipäät ryskivät. Ja ensi pyhänä annetaan tälle Pentti Akkimukselle, jos vain tavataan missä yöjalassa.

AKU

Eipä se hyväkäs tule semmoiseen paikkaan. (Hoilaa rehennellen, huonosti)

Tai, tai, tai, tai Taipalen ämmä!
Katkasi vasikalta vaivaisen hännän.

JASKA

(Kädet housun taskuissa teikaroiden ja hieman kellistellen)

Mutta on sille tehty toinenkin jutku: Esa löysi sen tytöiltä saamat tupakkakukkarot ratashuoneen komerosta ja peräseinään riviin naulasi vehkeet Esa. Ja ei Akkimus tiedä mitään asiasta.

AKU

Se tulee… Mennään pois. (Poistuvat kaulatusten, hoilaa)

Martin Vappu hyvä tyttö…

JASKA

(Jatkaa hoilausta ovessa mennessään)

vaan en häntä huoli ma…

PENTTI

(Palaa)

Siihen on taas tuotu jauhatusta. (Ryhtyy seulomaan) Malisen Pekka kun toi tuulettamatta ja selvittämättä nuo ryyniotrat… Vaikka heistä seulomalla erottaa nuo enimmät vihneet pois. (Seuloo laulaen)

Kaunihisti se mylly pyörii, itse mylläri seuloo, mutta kotona kammarissa oma kultani neuloo.

(Hilkka on tullut takaapäin, pysähtyy, ujostelee)

Voi kun koskee mun sydämeeni, kun on kaukana kulta, Sammuttaa ei ole voimaa mulla lempeni tulta.

(Hilkka pistää takaapäin tupakkakukkaron seulaan)

Hi… Hilkka!… Myllyäkö sinä tulet katsomaan?

HILKKA

(Ujona)

Myllyä… Ota siitä seulasta se!

PENTTI

(Tarkastelee kukkaroa, on iloinen)

Kylläpä tämä on korea… Tässähän on … yksi … kaksi … kuusi… yhdeksän … kaksitoista eriväristä tilkkua… Ei noin kaunisväristä kukkaroa ole vielä saanut kukaan poika… Tule nyt, istutaan vaikka tähän ison jyväsäkin päälle ja katsotaan tätä myllyä… No istuhan tähän.

HILKKA

No. (Istahtaa Pentin rinnalle)

PENTTI

Niin… Katsohan nyt tätä myllyä… Eikö tää ole hyvä mylly?

HILKKA

On.

PENTTI

O-on tämä… Tuolla alaalla on vielä ratashuone, mutta tämä yläpuoli se on myllyssä tärkeämpi, sillä tämä se jauhaa… Vai mitä sinä arvelet, Hilkka?

HILKKA

En mitään. (Nyppii esiliinaansa)

PENTTI

En minäkään… Entäs joko sinä nyt tiedät sen asian … josta silloin sanoit jotta et tiedä?

HILKKA

(Ujostellen)

Niin minkä?

PENTTI

Ka tään meidän naimisiin menon… Niin jotta joko se nyt päätetään kauppa?

HILKKA

(Kuiskaa, nostaen esiliinan suunsa eteen)

En minä tiedä.

PENTTI

No… Sittenhän se onkin selvä… (Lähenee) Kun sinulla ei kerran ole mitään sitä vastaan (Kietaisee kätensä vyötäisille)… Ota nyt pois tämä esiliina tästä tään suun edestä, jotta… (Vetää esiliinan suun edestä pois. Suutelee. Hilkka pyyhkii esiliinalla suunsa) Vaikka malttaisin minä toki olla sinua suutelemattakin vaikka miten pitkään… Niin kovasti minä sinua rakastan.

HILKKA

(Varovasti)

Mutta jospa sinä rakastat muitakin.

PENTTI

(Topakkana)

O-hoh!… Kuka sitä nyt monta rakastaisi yhtä aikaa!… tahi yleensä ketään, kun on kerran oma hellu niin kuin nyt sinä minulla… Eikö suudella vielä?

HILKKA

Väittääpä se jo…

PENTTI

Ka onpa tätä tavaraa… Mitä tästä säästää. (Suutelee)

HILKKA

(Vastustellen)

Jos kuka vielä sattuu tulemaan!

PENTTI

No nytpä tää elämä alkaakin sitten jo vakiintua, kun nyt on tämä pääasia selvä…

JUNNUS

(Ovelta)

Sanoi se Sohvi joutuvansa nyt… Se on jo tulossa. (Poistuu)

HILKKA

(Hätäytyen)

Sohviko… Nyt jos se näkee… Mistä minä menen!

PENTTI

Ka mene!… (Jouduttaa) Käänny siitä sen halkopinon taitse ja sitten siitä aitoviertä myöten, niin se ei satu. (Yksin) No nythän tämä elämä jo alkaa luistaa kuin tuo puhtaan viljan seulominen… Kun vain ukon lupa saadaan, niin kaikki on voita ja vehnäistä… Ka!… Sohviko se on?… Mitä sitä kuuluu? (Sohvi nyppii nenäänsä epäluuloisena ja rykii) Niin jotta kuuluuko sitä Sohville oikein mitä parempaakin?

SOHVI

Ka mitäpäs sitä kuuluisi… Luukas käski kysyä, jos hän saisi tähän säkkiin huttujauhoja.

PENTTI

No tokihan niitä saa!… Kun sitä muuta olisikin niin paljon antaa kuin huttujauhoja, niin ei sitä köyhyyttä maailmassa enää olisikaan… Tästä saat valmiin pussillisen ihan parasta ruishuttujauhoa… Tulehan nosta tätä säkkiä peräpuolesta apuna tuonne ylös. (Kantavat säkkiä) Ja saisithan sitä sinäkin tästä muutaman tynnörin näitä liikoja eloja, jos vain olisit viisas ja pitäisit vähän minunkin puolta sen ukko Luukkaan edessä … etkä yksin omaan sitä Myrkkyä avittaisi… No olkoon siinä säkki… Vai mitä sinä arvelet Sohvi?

SOHVI

(Istahtaa säkille. Yskii)

Tuo yskäkin kun vaivaa!… vaikka on keskikesä.

PENTTI

(Istahtaa viereen)

Eikö niin, Sohvi?

SOHVI

Mitä?

PENTTI

Jotta rupeat avittamaan minua siinä Hilkan asiassa, niin saat palkaksi ruista.

SOHVI

Enpä minä häntä vielä tiedä … enkä osaa sanoa.

PENTTI

(Tarttuu varovasti esiliinaan)

No minkätähden sitä nyt ei tiedä, Sohvi. (Vetää hiljaa esiliinasta) Tietäähän? (Leikkiä puhuen) Sohvista saisikin niin mukavan emännän, kun kellä olisi talo.

SOHVI

Elä revi esiliinaa! (Vetää takaisin)

PENTTI

No mitä se nyt Sohvi leikittelee joutavia (Vetävät leikillä) Rupea vain pois minua auttelemaan, niin minä annan ruista minkä vain ilkeät ottaa… No, Sohvi.

SOHVI

No … esiliina repeytyy…

PENTTI

(Leikillä)

Eikä repeenny… Eihän?

SOHVI

(Nousee)

No… Jos otria annat kanssa tynnörin, niin…

PENTTI

(Ihastuen)

No vaikka kaurojakin toki saat… En minä turhilla tingi… Kunhan vain saat ukon suostumapäälle.

SOHVI

No… Kunhan minä nyt ajattelen … niin vaikka tuota nyt auttaisikin…
Missä se on se huttujauhosäkki?

PENTTI

Tässä… Minä nostan valmiiksi selkään… No… Mene siitä pihan kautta, niin ei ole aita noustavana. (Sohvi poistuu säkki selässä. Pentti yksinään) Saa nähdä minkä käänteen asiaa nyt saa, kun on akka asialla. (Hankaa oikealla jalallaan vasenta säärtään) Säärtäkin kutkuttaa… Merkinneeköhän mitä hyvää. (Junnus tulee) No mitäs sinulle nyt?

JUNNUS

Eipä tässä entistä enempää… Soikkelin pässi vaivattu kun äkkiarvaamatta päkätä muksautti, niin ihanpa oli ottaa noihin istumalihaksiin. (Maistaa jauhoja) Hyviä jauhoja… No mitäs se Sohvi?

PENTTI

Ka mitäs se!… Paljasta hyvää. Sanoi miettivänsä asiaa.

JUNNUS

No sittenpä se olisikin alulla, kun ei olisi ruvennut pelaamaan tää myllypaikan omistaja … Simpson Hirmu.

PENTTI

Hirmuko?

JUNNUS

Niin… Vaikka eikö tuossa oikeastaan lie itse Myrkky takana vänkäämässä.

PENTTI

Niin jotta mitä?

JUNNUS

(Ottaa mällin poskestaan)

Ka sitä vain, jotta se aikoo myödä tämän jokirannan Myrkylle ja Myrkky on uhannut revityttää tään myllyn. (Viskaa mällin ulos) Ne kyläläiset tässä juuri tiesivät jututa.

PENTTI

Elä nyt, paholainen!… Vaikka johan minä siitä kuulin ja arvasin. (Raapii niskaansa)

JUNNUS

Se olisi sinulle koko rapsu, se myllyn repiminen.

PENTTI

No mutta onpa minulla siinä toki jo puntti varustettuna, jotta jos tiukka tulee, niin antaa vain huhkia!

JUNNUS

(Istahtaa ja ojentautuu, että saisi piipun taskustaan)

Mhyy… Vai on sinulla toki sitä vastaan puntti.

PENTTI

On… Ensiksi se Hirmu, jonka tämä ranta on, on onneksi toki akkansa hame-vallan alla, niin jotta minä voin sen eukon kanssa puhua. (Lakasee myllyä) Ja siksi toisekseen on sillä Pekka Sallisen leskellä rahoja sen verran, jotta voi siltä viime tingassa pyytää lainaksi… Se leski tuleekin tänne kohta jauhatustaan tuomaan, niin sitten ottaa asian puheeksi.

JUNNUS

Mhyy!… Vai on sillä entisen Sallisen akalla rahoja. (Ottaa tulitikun)

PENTTI

O-on… Ja vaikka nyt menisit varalta sanomaan sille Hirmun eukolle, jotta kävisi täällä myllyssä… Sano jotta täällä on asiaa.

JUNNUS

(Sytyttää piippunsa)

Ka pistääntyy häntä akan puheilla käväsemässä. (Lähtee)

PENTTI

(Yksin)

Pahan hengen Myrkystä minkä riesan heitti … vanhasta puolivaivaisesta ukosta!… (Kohentaa housujaan kauluksesta nostaen) Mutta tulipa vaikka mikä, niin Hilkasta minä en luovu, kun olen kerran rakastunut… Menkööt vaikka kaikki myllyt ja jokirannat, niin kyllä minä sittenkin akkani elätän. (Laila saapuu takaa, lyö huivilla) Ka… Laila!

LAILA

Onko se jo valmis … se meidän otraryynipussi.

PENTTI

Oo-on… Sitäkö sinä tulit hakemaan?

LAILA

(Hämmentelee jauhosalvoa jauholapiolla) Sitä… Miten valkeita jauhoja.

PENTTI

(Menee viereen oikealle puolen seisomaan. Alkaa vehkeilynsä)

Oo-on ne hyviä jauhoja… Maistappas miten ovat makeitakin suoraan kiven välistä tulleina. (Tarjoo kädestä jauhoja. Laila lipasee niitä kielellään ja pureksii) Eikö ole hyviä?

LAILA

O-on… Kenenkä ne ovat?

PENTTI

Ka Samulisen Pekan. (Hiivittää kättään vyötäisille. Puhuu yhä leikkisämmin, vehkeillen) Hyviä ja valkeita jauhojahan ne ovat… Vai mitä, Laila?

LAILA

(Uhkaa leikillä jauholapiolla)

No!… Tuosta minä annan!

PENTTI

(Likistää lujemmin)

Ka sepä on jauhoäyskäri. (Leikillä) Onko teillä, Laila, jauhoäyskäri?… Laila! (Laila hankailee kuin ajatuksissaan lapiolla salvon kulmaa) Kuulehan, Laila … kun minä sanon.

LAILA

Etpä sinä rakasta kuitenkaan…

PENTTI

Minäkö!… No kukas se sitten rakastaa, jos en minä!…

LAILA

(Hyräilee kuin itsekseen, ajatuksissaan)

Enkä minä rakasta uskotonta, jolla on helluja monta.

(Pentti yhtyy)

En toki voi olla lempimättä.
Voi mua onnetonta.

ÄÄNI ULKONA

Prtuu!… Mihinkä sinä ajat?

TOINEN ÄÄNI

Ka tähän myllyyn!

LAILA

(Hätäillen)

Voi… Kuka se on. (Katselee pakotietä) Jos se näkee kun tulee!

PENTTI

Myllyyn piru tulee. (Kiirehtien) Mene vaikka tästä alas ratashuoneesen ja sieltä alaoven kautta ulos… Tästä… Siitä portaita myöten… Ja sitten avonaisesta ovesta ulos. (Sulkee luukun)

MIES

Joko ne kauran survonnaiset ovat hienot?

PENTTI

Jo… Ne ovat siellä survinhuoneessa… Mennään sieltä ottamaan. (Menevät)

MYRKKY

(Saapuu Hirmun kanssa)

No niin kuin sanon, niin tuhat markkaa lyön pöytään paikalla tästä koskirannasta ja hyvät viinaharjakkaiset juotan kaupan päälle… Se on iso raha kuule, Hirmu.

HIRMU

(Kehuskelevan eleillä)

Mutta iso on koskikin… Siinä koskessa sitä tuota vettä menee vähä toinenkin tippa vuoden pitkään. Kevättulvillakin kun menee paholaisen hyväkästä, niin se vain silmissä vilisee; niin jotta on yksi veden vilinä.

MYRKKY

No kymmenen markkaa lisää … oli menneeksi, kun sinä niin tingit!… Ja nyt lyö kättä. (Äänettömyys. Ärsyttääkseen) Vai pelkäätkö sinä tässä yhdessä kosken kaupassa akkaasi?… Kun et uskalla päättää.

HIRMU

Akkaako?… Hirmun talossa ei pelätä akkaa, sillä siinä talossa (innostuu) siinä talossa, kuule Myrkky, on tällä miehellä semmoinen valta jotta siinä eivät akan sormen kynnetkään uskalla kasvaa miehen luvatta … eikä akka uskalla vanhetakaan, ennen kun pyytää mieheltään luvan.

MYRKKY

No mitäpäs siinä sitten muuta kun että lyödään nyt akkavalta nurin. (Tarttuu käteen) Lyödään kättä noin jotta rojahtaa!… (Lyö kättä) No joko tuo nyt ottaa ja pitää.

HIRMU

No jos vain hinnoilla sovitaan, niin akka ei ole esteenä tään pojan tiellä… (Rehennellen) Niin Myrkky… Jos sitä vain hinnalla sovitaan, niin lähdetään vain sen miestä väkevämmän kanssa puoliamme pitämään ja siinäpähän sitten kauppojakin hieroo.

MYRKKY

(Lähtee)

No … täss' on poika vaikka mihin peliin!

PENTTI

No nyt on nekin jauhot annettu… (Tarkastaa laaria) Vieläköhän siellä on miten paljon jälellä. (Asettelee laskinta) Joutaapa heitä valua vähä huntturimmalta, niin loppuvat välemmin ja pääsevät toisten elot vuoroonsa. (Sirkka tulee pussi selässä) No siinähän se Sirkkakin on!… Myllytystäkö sinä tuot?

SIRKKA

(Heittää pussin maahan)

Mylly… (Iloisesti, vehkeillen) Mutta ne pitää joutua vielä niin jotta minä saan samalla tiellä viedä ne kotiin.

PENTTI

(Puuttuu leikkiin)

Niinkö ne nyt pitää sukkelaan… (Puistelee housun lohetta) Onko se nyt hutturyynistä niin kiire!

SIRKKA

(Ilakoiden)

No on se… Ja ne pitääkin tulla hyviä ne ryynit, niin jotta niitä voi syödä. (Ottaa erään nuoran)

PENTTI

(Alkaen yhä leikkisämmin puhua)

No pitääkö ne nyt tulla niin hyviä, jotta ei niistä keitetty huttukaan pohjaan pala? (Lähestyy)

SIRKKA

No pitää kyllä!…

PENTTI

(Jatkaa leikkiä)

Pitää kyllä!… Mikäs se se on?… Se joka on Sirkan kädessä.

SIRKKA

Nuora… (Mutkistaa leikillä) Ikään kuin ei nyt näkisi!

PENTTI

Nuoraa. (Tarttuu nuoraan) Onko tää nyt mikä nuora… Paljas köysihän tämä on. (Vetää hiljaa)

SIRKKA

Eipäs… Nuorapas on. (Vetää peräytyen)

PENTTI

(Seuraa mukana)

Köysipäs on. (Vetää)

SIRKKA

Ei saa vetää.

PENTTI

Tätäkö nuoraa? (Vetää)

SIRKKA

Tätä kyllä… (Vetävät kovasti) Ei saa vetää nuoraa … ei saa … ei saa … ei saa. (Nauraa)

PENTTI

(Matkien)

Ei saa … ei saa … ei saa. (Kietasee äkkiä hellittäen nuoran Sirkan ympäri) Vai ei saa. (Kietoo itsensä yhteen köyteen) Vai ei sitä saa!… Vai!…

SIRKKA

(Näön vuoksi)

No ei… tahi minä huudan… Minä huudan. (Nauraa)

PENTTI

(Matkii)

Hi-hi-hi-hi-hi-hi!

JUNNUS

(Tulee piippu hampaissa)

Nuoraako te leikitte?

SIRKKA

(Säikähtää)

Voi!… Junnus! (Koettaa selviytyä nuorasta) Päästä pois!… Päästä sukkelaan … tahi … voi.

PENTTI

(Selvitellen)

No… Ka… (Junnukselle) Nuoraa… (Sirkalle) Ka… Eipä tässä mitä… Junnuspa tämä vain oli. (Selviytyvät) No nyt.

SIRKKA

(Uhkaa ikään kuin suuttuneena lyödä)

Mokomakin!… Kun nuorittaa!

PENTTI

Ka! (Raapasee ohimoaan)

SIRKKA

(Suuttuvinaan ollen)

Hyi!…

JUNNUS

Se Hirmun eukko tulee… (Ottaa lapion) Tulin tuota lapiota hakemaan. (Poistuu)

SIRKKA

(Etsii hätäillen piilopaikkaa)

Minne minä menen… (Hätäytyy) Mitäs sinä nuoritit!

PENTTI

Sirkka… Sirkk…

SIRKKA

(Lyö huivilla, jatkaa)

Ja etkä aikanaan päästänyt.

PENTTI

Sirk…

SIRKKA

Suutun kyllä.

PENTTI

(Kiireellä touhuten)

Mene … mene … tästä tänne ratashuoneeseen … ja sieltä sitten ala-oven kautta pihalle ja sitten tulet takaisin kuin ei mitään olisi. (Yksin) No kaikenlaista kiirettä sitä pitää tässä myllytyössä sattua.

HIRMUN LIISA

(Saapuu, pyyhkii kengänpohjiaan lattiaan)

Tämäkö se nyt on se sinun myllysi?

PENTTI

Ka tämähän se.

HIRMUN LIISA

No en minä pahempaa vielä ole nähnyt! Kun seipään kanssa näet sai hosua, jotta sai sen Soikkelin pässijurikan pois takapuoltaan vahtimasta… Ei tiennyt milloin se olisi muksauttanut… (Silmäilee) Onhan tämä hyvä mylly!

PENTTI

Onhan tämä… Kyllä tämä rannanomistajallekin rantavuokrat maksaa… Ja olisihan täällä peremmällä tätä lautaakin niinkuin penkkinä painaa.

HIRMUN LIISA

(Menee istumaan)

No onhan sitä tästä myllystä kylällä sitä puhetta jauhettu. Sitä nyt on jauhettu jauhamasta päästyäkin ja ei siinä vaan jauhaminen ole sittenkään kesken loppunut. (Istuissaan lautaa notkutellen) Onpa tässä retkuva penkki.

PENTTI

(Istahtaa viereen)

Onhan tämä … jotta saa näin vaikka kiikkuakin … jos niiksi sattuu. (Kiikuttaa)

HIRMUN LIISA

(Kiikunnan tahdissa lekkuessaan, kädet ikäänkuin koholla)

Sepä … sepä … sepä!

PENTTI

Kiikuttaahan tämä… Ja varmemmassa tallessahan ne olisivat teidänkin isännän rahat, jos olisivat tässä maassa kiini, kuin jos möisi maan Myrkylle… Irtonaiset rahat tahtovat aina olla kärkkäämmät menemään.

HIRMUN LIISA

(Oudostuu)

Myöpikö?… Täänkö maan?

PENTTI

Ka niin… Eikö se ole vielä lupaakaan emännältään kysynyt?

HIRMUN LIISA

(Lyö reiteensä)

Tuo ukon paholainen, kun rupeaa omin neninsä seläntakana jo juonittelemaan!… Vaikka minä olen hänelle sanonut, jotta: sinä Hirmu et saa ilman minun lupaani yrittää tulla autuaaksikaan!…

PENTTI

Semmoisiahan ne naimisissa olevat miehet ovat … vehnäsiä!… Niin kuin nyt tämäkin Simpson!

HIRMUN LIISA

(Nousee)

Mutta siitä pitää tulla tenä. Siitä kaupasta ei tule mitään ennen kun kirjat ja rotokollit ovat käyneet minun käsieni läpi ja joka paikassa on minun puumerkkini. (Puistaltaa hamettaan) Hamekin kun jauhottuu tuommoisessa jauhontomussa!

PENTTI

(Kumartuu hametta puistelemaan)

Ka joudanpa minä tässä puistelemaan. (Puistelee edestä) Niin jotta paras se olisikin, jos emäntä nostaisi siinä asiassa tenän, kun on kerran emännälle valta uskottu, niin olisivathan nekin rahat kuin pankissa. (Puistelee takaa) Ja jos niikseen tulisi, niin voisihan tästä ajan kanssa maksaa isännälle täänkin vesioikeusvuokran, kun tässä tulot lisääntyvät ja pääsee oikein jaloilleen… Onkohan se alushamekin jauhossa!

HIRMUN LIISA

(Silmät suurina)

Mitä? (Tukistaa leikillä)

PENTTI

Ka … muutenhan minä vain kysyin. (Vetelee hametta helmasta alas, oikoen sitä muka) Tää mylly kun on niin tuhoton pöllyyttämään, jotta se tupruttaa kaikki alushameetkin täyteen!

HIRMUN LIISA

(Syyhyttää kupeitaan, jatkaen omaa puhettansa) Jos vielä Hirmu saisi tietää semmoiset puheet… Joka on akastaan niin äkäinen kuin mörkö.

PENTTI

No senpä vuoksi sitä emännän sopisi vuorostaan pitää häntä tiukalla nyt tässä kosken myöntiasiassa, eikä antaa joutua Myrkyn petkutettavaksi. Ja kyllähän minä sitten aina emäntää muistaisin näissäkin myllytysasioissa, jos estäisi sen Myrkyn metkut.

HIRMUN LIISA

Paljonkos se Myrkky antaisi?

PENTTI

Ka ei kun tuhat markkaa…

HIRMUN LIISA

(Hinnan suuruudesta oudostuen)

Antaisiko se tuhat markkaa? Tästäkö paljaasta rannasta?

PENTTI

Mutta voinhan minäkin ottaa lisämaksua niskaani, niin jotta lyö yhteen … ja vielä hyvässä lykyssä menee Myrkystä ylikin.

HIRMUN LIISA

(Itsekseen)

Ihan tässä on koko pää ihan sekaisin. (Pentille) Minäpä juosta pinkasen sen ukon etsimässä kynsiini ja otan sitä niskakarvoista kiini, koko mokomaa Simpsonia, ja sitten laitan sitä myöten sanan miten on asia reilattu. (Ovessa) Jauhattaa sipaise nyt sillä aikaa ne ryynin paholaiset. (Menee nopeasti. Junnus tulee ovessa vastaan, tuoden lapion takaisin)

JUNNUS

No?… Mitens se veteli?

PENTTI

Ka ei mitään… Se jäi vielä vähä avonaiseksi, mutta en minä nyt vielä tähän ensi hätään kuole. Onhan se vielä toki Sallisen leski jälellä.

JUNNUS

Ka onhan se. (Poistuu. Hilkka tulee ovessa vastaan) Ka tässähän tää on
Hilkkakin.

PENTTI

Hi-ilkka (Katsoo pitkään, seisoo vastatusten hymyillen, Hilkka ujostelee, Pentti raapii korvallistaan) Saakin tässä yksinään istua töröttää pitkät päivät. No on tää toki ilo, jotta tulit. (Hilkka nostaa kainostellessa röijynhelmaa, ikään kuin suutaan pyyhkiäkseen) Istutaan vaikka tähän rappusille.

HILKKA

Ka istutaan. (Istuvat)

PENTTI

Rakastatko sinä Hilkka minua?

HILKKA

Ka rakastan.

PENTTI

No niin se pitääkin … niin on toki joku, joka minua rakastaa ja muistissaan pitää… Vai mitä, Hilkka?

HILKKA

Ka ei mitään.

PENTTI

No otappas täältä nutun taskusta sitten… No ota, ota… Sinua vartenhan ne ovat kuitenkin.

HILKKA

(Ottaa taskusta rinkeliä)

Suur kiitosta! (Haukkaa rinkeliä)

PENTTI

(Ottaa toisesta taskustaan)

No syödäänpäs nyt sitten tässä yhdessä tätä rinkeliä. (Purasee)

HILKKA

No syödään. (Syövät)

PENTTI

Eikö tämä ole hyvää rinkeliä?

HILKKA

On.

PENTTI

Onhan tämä… Ota vain kaikki mitä siellä taskussa on… No… Ota ota!

HILKKA

(Ottaa)

No!

PENTTI

No… Ota vain kaikki

HILKKA

Jopa tää välttäisi.

PENTTI

Ota, ota vain… No!

HILKKA

No. (Vetää taskusta esiliinan) Esiliina!

PENTTI

(Hämmästyy)

Katsoppas todellakin … kun löysit. (Itsekseen) No nyt tuli perhana.

HILKKA

Onko tämä Kaisun?

PENTTI

(Topakasti)

Kaisunko? O-hoh… Sinua vasten ostin … niin annoin itsesi ottaa… Mitä minä nyt Kaisun esiliinoista pitäisin… Eikö tämä ole hyvä esiliina?… vaikka siitä on tuo nauha katkennut … uusihan se silti on. (Syleilee vyötäisiltä) No, Hilkka!

HILKKA

(Ujosti)

Mutta jospa sinä rakastat muita!

PENTTI

No … hyvänen aika! Ketä muita minä nyt voisinkaan rakastaa!… Eihän nyt toki niin tuhmaa tyttöä olisikaan, joka minusta huolisi. Uskotko nyt?

HILKKA

Niin … jos et rakasta muita, niin sitten uskon.

PENTTI

No en rakasta. Se on varma.

LUUKAS

(Ulkona myllyn takana)

Vai tässä se sitte on se mylly.

HILKKA

(Juoksee pois)

Voi… Isä… Jos kysyy niin elä sano, jotta minä olin täällä.

PENTTI

En … en… Kuule … kuule… Tuo esiliina. (Työntää esiliinamytyn Hilkalle) Ja tule sitten! (Yksinään puuhaillen työssään) No nyt se tulee itse pää-ukko, ja Kaisun esiliinan pahennus kun oli sotkea jo koko asian ja älyn!… Mikä hänet uneuttikin taskuun! (Vetää jyväsäkkiä takaperin kulkien) Mutta eipähän niistä tytön hylyistä näy vaan malttavan pitää kynsiään erossa … nyt jo kun ei ole vielä häitäkään pidetty. (Luukas saapuu, pysähtyy ovensuuhun juhlallisesti nuuskaamaan) Ka… Mestarihan se toki tuli!

LUUKAS

(Silmäilee myllyä)

On tämä iso ja korkia mylly … iso ja korkia mylly.

PENTTI

Onhan tämä… Ja hyvää ryyniäkin jauhaa… Tässäkin kun on pussissa tätä ryyniä, niin se on kuin olisi joka ryyni erikseen sorvattu.

LUUKAS

(Työntää ryyniä täysin kourin taskuihinsa)

Hyvää … hyvää ryyniä jauhaa mylly… Mylly jauhaa ja me ihmiset syömme, mutta viljan kasvu tulee korkeudesta.

PENTTI

Ka sieltä … ei suinkaan se muualta.

LUUKAS

(Lyö olalle merkitsevästi)

Noo … ja… Onkos sinulla muuta?

PENTTI

On toki … mestarin varalta. (Hakee viinalaskun) Ihan on erityisesti mestaria varten keitetty ruunun omassa viinarännissä. (Antaa laskun) Ja moneen kertaan puhdistettua on.

LUUKAS

(Nuuhkasee ja ryyppää sekä pyyhkii suunsa nutun hihalla)

Ja sitten?

PENTTI

No sittenpä siinä ei ole muuta, kun jotta mestari vaan pysyy siinä entisessä sanassaan, niin pitää räväytetään ne häät.

LUUKAS

(Nuuskaa näppiään)

Mestari Luukas on kyllä sanassa pysyvä ja sanaan kiintynyt mies, mutta sinun myllysi horjuu…

PENTTI

(Topakasti)

O-hoh!

LUUKAS

(Juhlallisemmin)

Mylly horjuu, sillä kun Myrkky hieroo kauppaa Hirmun kanssa, niin silloin horjuu mylly.

PENTTI

(Topakasti)

Mutta entäs Hirmun emäntä! Ja siksi toisekseen jos tiukka tulee, on se minullakin vielä lujempikin puntti… Niin jotta myllyn pitää pysyä!

LUUKAS

(Päättävästi)

No… No… Niinkuin sanottu, on Luukas Koikale sanan mies: Jos siis mylly horjuu, niin on (nuuskaa) silloin on miehen aviollisuus lykätty herran käteen, eikä hän saa enää kurottaa katsettaankaan mestari Koikaleen ainoaan tyttäreen… Ja mikä on puhuttu, se pitää. (Lähtee nopeaan nuuskaillen)

PENTTI

(Yksin)

No jokohan tuosta Myrkystä lykkäsi semmoisen vastuksen, että ei enää selviä. (Kaivaa sormellaan korvaansa) Ja mikä lempo siinä on, jotta noita toisia tyttöjä saadessa ei ole ollut mitään vastuksia, mutta tästä Hilkasta, jota rakastan, on… (Pyyhkii sormensa housuihinsa) Mutta tottapa se silloin onkin se oikea … kun se jo ottaessa niin tiukalla pitää. (Katsoo oveen) Ka sieltäpä se toki Sallisen leski jo tulee säkkineen. (Järjestelee myllyä) Mutta vähättelen minä kaikesta muusta, jos en vaan Hilkkaa saa.

SALLISEN MAIJA

(Tulee iso säkki hartioilla. Viskaa säkin maahan ja ähkii)

Ihan oli näet tuo … tuo … tuo selkä katketa tuon säkin alla…

PENTTI

Selkäkö katketa?… Mutta kylläpä onkin iso säkki… Tynnörin säkki ihan!… Olisihan täällä perempänä puutakin, jotta istua.

MAIJA

(Lähtee kohoamaan huohottaen)

On … on sitä kantamista, kun ei ole miestä … miestä talossa… Ihan näet tuohon sydänalaan otti! (Istahtaa painellen sydänalaansa) Meneeköhän tuo enää ohikaan … tää rinnan ahdistus.

PENTTI

(Istahtaa viuluinensa viereen)

Meneehän se toki näin nuorella leskellä kuin Maija, yksi rinnan ahdistus… (Soittelee) Vaikka kyllähän siinä semmoisessa talossa menisi sekin isäntä, jos olisi … kun kerran emäntäkin on. (Lähenee soittaen hiljaa)

MAIJA

(Ujostuu)

Ja tuotakin polvea näet syyhyttää!

PENTTI

(Toistaen)

Menisi siinä isäntä emännän lisänä; niin sitten olisi kokonainen pere.

MAIJA

Mhyh!… (Hartaasti) Kukapas se enää tästä vanhasta huolisi!… Kun niitä on nuoriakin.

PENTTI

Onhan sitä aina huolijaa… Ja eikös siltä Sallis-vainaajalta jäänyt puhtaita rahojakin! (Soittaa hiljaa)

MAIJA

(Hurskaammin, tunteellisena)

Jäihän niitä Pekka vainaalta… Kunpa vain olisi hänen sielulleen sitten armollinen.

PENTTI

Ka minkäs tähden se ei ole… Ja olisihan tässä minullakin jo tuo varma elämisen alku, kun sattuisi semmoinen rakastava leski, joka vaikka lainaisi sen verran, jotta saisi ostaa tämänkin rannan ja vesivoiman ominaisekseen… Mikä hätä tässä silloin olisi eläessä.

MAIJA

(Hartaasti, nyökyttäen)

Ka ainahan se herra lähettää ystävän joka tuo avun.

PENTTI

(Panee pois viulunsa)

Ka lähettäähän tuo muille… Miten hän sitten ruvennee minusta huolehtimaan. (Siirtyy likemmä) Tää on hyvä lauta kiikkumaan. (Kiikuttaa)

MAIJA

(Ujona)

Mitäpä tästä vanhasta enää kiikuttelee … ei se siitä enää nuorru.

PENTTI

(Pujottaa käsivartensa vyötäisille)

Eihän se… Mutta joutaapa tässä joutessaan.

MAIJA

(Kumartuu syrjälleen Pentin syliin)

Niin… Mitä hänestä nyt enää … vanhasta raadosta.

PENTTI

(Kiikuttaa, Maijan pää polvella)

Niin jotta kun nyt on sinullakin niitä liikeneviä rahoja, niin lunastetaan tämä ranta pois, ja tottapahan sitten mylly aikanaan rantansa maksaa. (Silittelee päätä) Sillä rehellinen mieshän minä olen maksamaan näissä raha-asioissa… Vai mitä?

MAIJA

(Kohottautuu, pyyhkii esiliinallaan silmiään)

Kuka sitä nyt osasi kotoa lähteissään arvata, jotta tästä tämmöinen tulee… Kun on vielä lesken sängynkin makuu kahta viikkoa vailla. (Itkee)

PENTTI

(Lohduttaa)

No mitäs tuosta nyt suree!… Onhan sitä vielä aikaa maata loppuun, kun saa tämän myllyn ensin veloista vapaaksi.

MAIJA

Ka onhan niitä siellä muutama tuhat… Luoja häntä Pekka rukkaa vaan armahtakoon, kun osasi puuhata ja säästää!

HUUTO MYLLYN TAKAA

Prtuu!… Myllyynkö sinä menet!

TOINEN

Myllyyn…

MAIJA

(Säikähtäneenä)

Herra isä siunatkoon… Ihmisiä tulee… (hätäilee) ja minulla kun on vielä lesken sänky kesken makuun!

PENTTI

(Touhuten)

Mene … mene … mene tästä portaita alas … ja sieltä ratashuoneen ovesta… No… No! (Maija laskeutuu. Yksin) No nyt se asia jo menee kuin voi kuumilla kivillä… Juoksen avaamassa vesiluukun enemmän auki. (Poistuu juosten)

MIES

(Kirves olalla)

Eipä sitä Pentti Akkimusta näykään täällä… Kaikki kylän akat ovat tänä päivänä kateessa, kun pojat ovat salvanneet ne tuonne ratashuoneeseen ja nyt Myrkky juoksuttaa miehillä sanaa talosta taloon, jotta tietävät miehet tulla selkään antamaan… (Niistää nenänsä) Arvelin varottaa Penttiä, jotta päästäisi akat pois ennenkun purkuilma tulee.

TOINEN MIES

(Myös kirves olalla)

Vai siellä ne ovat kylän akat.

ENSIMÄINEN

Siellä… Mutta tottapahan päästää itse…

TOINEN

Tottapahan. (Lähtevät)

ENSIMÄINEN

(Mennessään)

Totta … tottapahan päästää akat, kun tiukka tulee.

PENTTI

(Palaa, puistelee housujaan)

Olisi tässä jo vähän tätä itseäänkin putsattava ainakin näistä enimmistä pölyistä, kun nyt jo asia alkaa reilautua.

SOHVI

(Tulee lyhkäistä penkkiä kantaen)

Toin tuon jakun, jotta saa istua ja huoahtaa. (Pyyhkii helmallaan penkin) Nuo enimmät liat vain pyyhin siitä pois. (Istahtaa) Kun tulikin vari. (Pyyhkii kämmensyrjällä suunsa) Eivät nuo ilmatkaan jo kylmene.

PENTTI

(Istahtaa rinnalle)

No?

SOHVI

No se on ennallaan asia… Myrkky juonittelee, mutta sinun puolellasihan minä yhä olen.

PENTTI

Eipä siinä sitten Myrkky enää pitkältä potki… (Tarttuu esiliinaan) Ja ole sinä vain minun puolellani, niin kyllä minä aina muistan. (Nykäsee esiliinasta) Sohvi… (Sohvi pyyhkäsee suunsa toisella kädellään) Sohvi hoi… Vai mitä? (Tarttuu sormikoukkua vetämään)

SOHVI

(Ikäänkuin hyvillään)

Ei saa vetää … tahi minä sanon Luukkaalle…

PENTTI

Saa sitä nyt toki tätä sormikoukkua. (Vetää)

LUUKAS

(Huutaa myllyn takana)

Kuka jumalaton se pitää irti vihaista pässiä, joka tämmöisellä salakavaluudella hyökkää.

SOHVI

Herra siunaa… Jos Luukas nyt näkee. (Hätäytyy)

PENTTI

(Jouduttaa)

No… Tästä ratashuoneen kautta… (Sohvi laskeutuu) Ja sitten aitoviertä myöten. (Menee keskelle myllyä) Yhä tämä vain paranee.

NELJÄ VALLATONTA TYTTÖÄ

(Tulevat juosten, kukkia käsissä, huivit toisissa)

Pentti… Pentti! (Hälisevät) Nyt, Pentti…

PENTTI

(Hokien, tapaillen sanoja)

No … no … no… Tämäpä nyt vasta… Tämäpä nyt.

ENSIMÄINEN TYTTÖ

Nyt Pentti! (Panee kukan napin läpeen)

PENTTI

(Yrittelee)

No!.. Mitä ihm…

TOINEN TYTTÖ

Ja minä! (Kukittavat)

KOLMAS

Ja minä!

NELJÄS

Ja minä kanssa!

PENTTI

(Tapaillen)

No … eihän tässä nyt… (Raapasee päätään) Kun kukittavat koko nutun … ja kaikki ryntäät.

ENSIMÄINEN

Nyt tanssitaan!

TOINEN

Tanssitetaan Penttiä.

KAIKKI

Tanssitetaan … tanssitetaan!

PENTTI

(Hökerrellen)

Enpä minä … kun minä jo…

ENSIMÄINEN

No mitä siinä… (Matkien) Kun minä jo…

PENTTI

No kun minun ei enää kävisi laatuun niinkuin ennen … nimittäin rakastaa…

KAIKKI

(Lyövät huivillaan)

Voi, voi! (Nauravat)

PENTTI

Ihan totta.

KAIKKI

(Lyövät taas)

Vai ei kävisi! (Ilvehtivät)

PENTTI

(Yrittää)

No … kun!

ENSIMÄINEN

No… Suu kiini jo. (Tarttuu käteen) Tanssimaan… Nyt… Tanssitaan. (Tanssivat laulaen)

Mylly seiskoon, kun ma armasta hetken tanssitan. Heippa rallaa! Nautin onnesta, aina varmasta, jalka tanssissa kun nyt tallaa.

(2 säettä kerrataan. Pentti nostelee tyttöjä)

Kun sa hoitelet lemmen tultani, ei oo talvea, eikä hallaa, vaan kun saan minä oman kultani toist' en lemmi ma. Heippa rallaa!

(Kertaavat. Aisakello soi)

TYTÖT

(Säikähtävät)

Voi… Posti!

ENSIMÄINEN

Jos se tulee tänne!

NELJÄS

(Huudahtaen)

Ratashuoneen kautta.

TOISET

Ai todellakin! (Syöksyvät alas ratashuoneeseen)

PENTTI

(Raapii päätään)

No… Eiköhän tämä ollut se viimeinen elikkä maailman lopun tanssi! (Riemastuu. Hilkan nähden) No… Hii-iilka!… Oma kulta. Mennään perälle istumaan.

HILKKA

Mennään. (Menevät. Istahtavat)

PENTTI

No mitenkäs sinä pääsit?… Niin jotta eikö se vihainen pässi päkännyt?

HILKKA

Ei… Minä pääsin postin kärrissä.

PENTTI

No se oli hyvä… Se on niin julma päkkäämään se pässi. (Riisuu toista kenkäänsä) Ruistakohan lie mennyt kenkään, kun se painaa jalkaa… Karistan heidät sieltä pois. (Karistelee) Rukiin jyviäpähän on! (Panee uudelleen jalkaansa) No puhutaan nyt Hilkka siitä rakkaudesta… Minä vain vetäsen tämän kengän jalkaan… No.

HILKKA

(Kierrellen)

Ka ei mitään…

PENTTI

(Leikkisänä)

Eikö mitään?… Minkä tähden ei mitään?

HILKKA

Ka jospa sinä hyvinkin rakastat muita!

PENTTI

(Kuin hämmästyen)

No … hyvänen aika… Miten sinä nyt semmoista, kun minä kerran sinua tässä näin totuudessa kosin! Ja näethän sinä itsekin, että eihän täällä ole koko myllyssä ketään muuta kuin minä ja sitten sinä.

HILKKA

Niin … mutta kun ne puhuvat.

PENTTI

Niin mitä?

HILKKA

Jotta ratashuoneessakin on…

PENTTI

(Varmana)

No se nyt on hiton vale… Ratashuoneessa ei ole muuta kuin paljaat rattaat ja ovet on auki. Enkä ole nytkään koko ratashuoneen oveakaan avannut, en koko pitkään päivään. (Leikiksi pannen, kiikuttaa) Annahan kun minä kiikutan… Kiikun … kiikun … kiikun … kiikun!

HILKKA

Voi … isä!

(Luukas saapuu, panee silmälasit päähän, rykii)

PENTTI

(Riennättää Luukkaalle viinalaskun)

No nytpä se tää mylly ei enää horju… Se tää Sallisen leski lupaa uskoa sen verran rahoja lainaksi, jotta voi ostaa omaksi koko kosken… Ka tässä olisi niinkuin tätä…

LUUKAS

(Ottaa laskun)

Vai lupaa Sallisen leski … vai lupaa se!

PENTTI

Lupaa.

LUUKAS

Mutta nyt ilmestyvät Luukkaan otsalle entistä ankarammat rypyt, sillä (nuuhkasee laskun suusta) sillä kylä kertoo että sinulla on ratashuone täynnä niitä, joiden kanssa olet sanaa ylenkatsonnut ja pahuudessa vaeltanut… Onko se totta?

PENTTI

(Topakasti)

Sekö?… Se on hiton vale!

LUUKAS

(Varottavasti)

Pent-ti.

PENTTI

No vaikka mentäisiin katsomaan, niin en ole nenääni pistänyt koko alakertaan!

LUUKAS

(Jyrkästi)

No hyvä!… Me menemme katsomaan. Ja kukali me sieltä löydämme yhdenkään naissielun, sikäli on avioliiton aikomuskin mestari Koikaleen tyttären kanssa lopussa.

PENTTI

No mennään vain!

LUUKAS

(Ryyppää laskusta)

Siis… Siis Hilkka, käy matkaan! Me laskeudumme ratashuoneeseen! (Laskeutuvat) Sillä mestari tahtoo kaikesta selvyyden.

PENTTI

(Laskeutuessaan)

No nythän nähdään kuka se valehtelee, minäkö vai kylä!

Neljäs näytös.

Ratashuone. Perällä pyörii vesiratas. Oikealla ovi. Vasemmalta tulevat portaat. Mahdollisesti muitakin rattaita. Ylös ratasaltaan lautaan on naulattu riviin Pentin tupakkakukkarot ja pari sukkia. Kaikki sinne laskeutuneet naiset ja joukko edellisiä on koolla istuen tai seisoksien naamat happamina, mikä missäkin. Jotkut tytöt supattelevat keskenään.

MAIJA

(Itsekseen)

Hyvä isä sentään… Mihin ihmisen piti joutua. (Äänettömyys)

SOHVI

(Haukottelee)

Tuokin sukkanauha pääsee. (Korjaa sukkanauhaa. Äänettömyys)

MAIJA

(Peitellen häpeäänsä)

Mitenkäs se tää Sohvi jaksaa.

SOHVI

Ka luojan kiitos! (Äänettömyys)

RAITA

(Itkee)

Kun vielä koko päiväksi salpasivat. (Äänettömyys)

MAIJA

Vai luojan kiitos toki jaksaa… Jokohan lie Aatu Närhin lammas vuoninut! (Huokaa. Äänettömyys)

SIRKKA

(Itsekseen, harmissaan)

Eikä kukaan päästä.

LAILA

(Sysää kupeellaan ovea)

Pirut! (Äänettömyys)

SOHVI

(Menee ovea sysäämään)

Koetetaanpas joukolla … jos hyvinkin avaantuisi. (Alkaa lanteellaan sysäillä ovea. Toisia tulee yksitellen avuksi ja nyt jo iso joukko jyskyttää kupeillaan ovea, toiset avittavat, työntäen kepillä)

LUUKAS

(Laskeutuu, nostaa lasit otsallensa, hämmästyy kuten Penttikin. Hilkka häpeilee)

Vaimot… (Vaimot huomaavat, lakkaavat ja häpeilevät) Vaimot jyskyttävät ratashuoneen ovea kupeillansa… Vaimot (Vetää otsansa kureeseen)

PENTTI

(Itsekseen, hämmästyneenä)

No tämähän nyt on vasta pahan hengen ansa!

MAIJA

(Itsekseen)

Kun vielä pelastuisi! (Itkee esiliinaansa)

SIRKKA

(Itsekseen)

En paremmin sano! (Nykäsee kyynäspäitään vihoissaan)

LUUKAS

(Sormi pystyssä)

Pentti… Nyt se nähdään kuka valehtelee, mestari Koikaleko vaiko Pentti
Mylläri.

PENTTI

(Sekottuen)

No … mistäs minä sen tiesin ja arvasin!…

RAITA

(Itsekseen)

Äs. (Sysää ovea)

LUUKAS

(Juhlallisesti)

Pentti… Kuule Pentti… Luukas Filemon Koikale on synnin ja haureuden edessä ankara kiivauden ja tuomion mies … kova ja ankara tuomion julistaja.

PENTTI

(Puolustautuen)

Mutta tässä on pitänyt olla metkuilemassa suurempi herra kuin minä…
Tämä on itsensä pahan hengen eikä minun työtä koko tää peli!

LUUKAS

(Varottaa käsisyrjällään)

Pent-ti!

PENTTI

(Puolustautumista hämillään jatkaen)

No olisinkos minä uskaltanut itse teidät tänne tuoda, jos tää olisi ollut minun omia vehkeitä … niin jotta olisinhan minä silloin tämän tiennyt.

LUUKAS

(Lukee tupakkakukkarot)

Yksi … kolm … kuusi … yhdeksän, kaksitoista ja sukat… Kolmetoista synnin ja pahuuden todistajaa… Se on onneton luku… Se on pahaa ennustava luku!

PENTTI

(Syyhyttelee hämillään reittään. Itsekseen)

Perhana … mikä nyt tuli!

LUUKAS

Kolmetoista on pahan hengen pääapostolien luku, sillä heitäkin oli kolmetoista. (Silmäilee naisia, lukien) Ja naisia yksi … kaksi … neljä … kahdeksan… Roivaan tyttö yhdeksäs … kymmenes Raita … kaksitoista ja… (Nuuskaa ilkeästi) Pekka Sallisen leski kolmastoista… Kolmetoista kuten pimeyden ruhtinaan apostolia!

MAIJA

(Huokailee)

Hoh-hoi! Hoh-hoi!… Tätä ihmisen elämää.

LUUKAS

Se tahtoo sanoa että Pekka Sallisen vanha leskikin, vaikka lesken sänkyä on vasta kuitannut neljäkymmentä yhdeksän viikkoa ja kolme päivää! (Nuuskaa ilkeästi)

SIRKKA

(Pentille)

Korvillesi siinä ansaitseisit … kun sulet oven!

PENTTI

Mutta tämä on kylän poikien kuria koko metku… Arvaahan sen mestari jo siitäkin, kun ne pojat minua kadehtivat.

ÄÄNI

(Oven takaa)

Ka avatkaa vain ovi järkiään, niin sittenpähän nähdään! (Ovi avautuu ja miesjoukko työntyy sisään)

PEKKA

(Voitokkaana)

No.

PAAVO

(Merkitsevästi)

Ka niinpähän on kuin näkyy.

MAIJA

(Itsekseen)

Kun luoja vielä auttaisi.

JUSSI

(Ilkeästi)

Niin on … niin on kuin kerrottiin!

PAAVO

Niinpähän … niinpähän on kuin kylä kertoi.

MIKKO

(Pisteliäästi)

Onhan tää oikea ratashuone.

ANTTI

(Samoin)

Oo-on … on tää.

PEKKA

On… Ei sitä olisi uskonut … näin ristillisenä aikana.

PAAVO

(Ilkeästi)

Ei… Ja kaikista vähimmin, jotta tääkin vanha mestari Koikale on niinkuin semmoisella myllymatkalla … vaikka on jumalinen olevinaan.

LUUKAS

(Kauhistuneen hämmästyneenä)

Häh… Mestariko?

PEKKA

(Pisteliäästi)

Ka täältäpähän tuo löytyi mestarikin.

PAAVO

Ka täältä!

LUUKAS

(Kauhistuneen ankarana)

Huut hiivatissa!… Mestari on omaa vaimovainajaansakin odottanut yli kahdeksan ajast'aikaa ja joka sunnuntai veisaa sen haudalla kolme värssyä vanhan virsikirjan mukaan… Kuka siis voi nousta ja sanoa, jotta mestarin otsa ei ole puhdas! Sillä mestari Koikale vaeltaa hengen ja vanhurskauden töissä ja tutkii sanaa ja kirjaa ihan bokstaavin mukaan… (Juhlallisesti, vakuuttavasti) ihan bokstaavillensa ja oman säätynsä mukaan.

PENTTI

(Itsekseen, harmistuneena)

No en minä parempaan ole vielä sattunut!

PAAVO

(Päättäen asian)

Ka mitäpäs tää tämän enemmällä riitelemisellä paranee… Salvataan akkaväki edelleenkin tänne, sillä tästä pitää tehdä rotokolli.

JUSSI

Rotokollihan tästä pitää.

ANTTI

Roto-…

PAAVO

Joutaa se uusi siltavouti tulla asiaa tutkimaan ja lain mukaan paperille panemaan.

JUSSI

Ka joutaa. (Hilkka pujahtaa portaita myöten ylös. Pentti pysäyttää vesirattaan ja lähtee Hilkan jälestä)

LUUKAS

(Jatkaa omaa asiaansa ankarana)

Ja koko kylän pitää olla todistajana, jotta mestari Koikale on vaeltanut puhtaudessa ja elänyt sanan mukaan. (Lähtee) Tästä pitää kirjoittaa semmoinen rotokolli, jotta Luukkaan kilpeen ei jää rasvapilkkuakaan.

PAAVO

No … pistetään sitte ovet kiinni, kunnes siltavouti tulee! (Miehet poistuvat sulkien oven. Äänettömyys)

SIRKKA

(Kuin itsekseen)

Kun hyppään tuonne vesirattaan alle, niin ei jää mitään… Saavat sitten tyhjää haroa!

MAIJA

(Itsekseen)

Mihin … mihin paulaan herra punoi vielä vanhoilla päivillänsä. (Huokaa)

RAITA

(Suuttuneena)

Senkin mylläri! (Äänettömyys)

LAILA

(Äkkiä)

Tytöt hoi! Sanotaan jotta se pahuuksen mylläri salpasi meidät tänne… Tahi jos muuten sanotaan, niin silloin tulee häpeä… Mutta näin ei tule häpeää!

RAITA

Eipä ne usko. (Äänettömyys) Kun ei ole sanoa asiaa mitä varten tänne tulimme. (Äänettömyys)

SIRKKA

(Hoksaa. Ilostuen)

Nytpä minä tiedän asian: sanotaan jotta juostiin Soikkelin äkäistä pässiä pakoon, kun se päkkäsi!

TOISET

No… Sanotaan. (Tytöt ilostuvat)

SIRKKA

(Riemuiten)

No tytöt… Pyöritään piirissä kuin ei olisi mitään…

TOISET

No. (Pyörivät, laulaen)

En ma hyppää vielä koskeen, sillä sinne hukkuu. Otan toisen myllärin ja petän että kukkuu

SIRKKA

Tule Sohvikin tanssimaan. (Vetää) Tule … tule … eläkä mukise!…
No! Tanssitaan jotta heilahtaa!

Rinkelit ja namuset oon mylläriltä vienyt. Itse tuhma mylläri ei viisauttain tiennyt!

SILTAVOUTI

(On saapunut miesten kanssa. Hämmästyy)

Ka… Täällähän onkin paljas tanssi ja ilo ja pelkät myllyn rattaat.

RAITA

(Nenäkkäänä)

No mitäs täällä pitäisi olla!

SILTAVOUTI

(Hämillään, tapaillen)

Ka … ka… Ka!

SIRKKA

(Kuin nenä pystyssä, ynseästi)

Pitäisikö sitä nyt yhden pässin päkkyytä surra!.. Pyh!… Eivät ne tämän kylän tytöt ole ennenkään surreet!

SILTAVOUTI

Mutta nyt minä jo kovenen… Minä olen korkian esivallan mies ja enkä kärsi nenittelevää akkaväkeä, kun on virasta kysymys.

TYTÖT

(Halveksivasti, kuin pikkuherralle)

O-hoh!

SIRKKA

(Halveksien)

Kun on virasta kysymys… Entäs miten on virka hoidettu, kun annetaan äkäisten pässien olla valloillaan ja ajaa ihmisiä, niin jotta kiittävät kauppojaan jos onnistuvat toki johonkin ratashuoneeseen henkensä pelastamaan!

RAITA

(Voitokkaana, syyttäen)

Niin… Eikö pässin valvominen kuulu siltavoudin virkaan, jotta ruunun tie saisi olla reilassa, eikä ihmiset tarvitseisi henkensä kaupalla juosta!… Sanoppas nyt!

SILTAVOUTI

(Sekottuen)

Per… per… en paremmin sano!

SIRKKA

Mutta kunhan me vallesmannille viemme sanan, niin näet… Niin menee virka jotta naukuu. (Tytöt nauravat)

SILTAVOUTI

(Suuttuen)

Perhana… Mistä tässä on kysymys.

RAITA

(Äkäisesti)

No Soikkelin pässistä… On semmoinen laiska siltavouti, joka ei sakota
Soikkelia, vaikka pässi on kaikkien tiellä kulkijoiden kauhuna!

SIRKKA

Mutta nähdäänhän, kun virka menee, etkö korjaa tapojasi!

LUUKAS

(Palaa kuohuksissaan)

Nyt on mestari Koikale jo pakotettu lankeamaan vihan ja äkkipikaisuuden kauheaan syntiin, sillä muuten ei parane järjestys ja oorninki enää tämän seurakunnan ruunun teille. (Kovenee) Siltavouti!

SILTAVOUTI

(Hämillään)

Ka … no!

LUUKAS

(Kovana)

Minä kysyn sinulta, siltavouti, saako Antti Soikkelin vihainen pässi sakottamatta ja salakavalasti muksautella tämän kylän arvoista koulumestaria keskellä ruunun tietä ja vaikka miten monta kertaa päivässä?… Minä vain kysyn sinulta, saako se sakottamatta ja ilman että ruunun virkamies sekaantuu asiaan, muksautella minua tänne? (Kaapasee takapuoltaan)

TYTÖT

(Siltavoudille ilkkuen)

Ähäh!

SIRKKA

No siinä nyt sen kuulet muiltakin!

SILTAVOUTI

Ka … no … per…

LUUKAS

(Kovana)

Elä kiroa!… Se sotii toista lain käskyä vastaan!… Mutta pidä sinä virastasi vaari, niin kuin mestari Koikale pitää omastansa. Valvo ja kaitse, jotta ruunun tiellä vallitsee rauha ja jotta Soikkeli saa pässistänsä sakkoa!

JUNNUS

(Saapuu takapuoltaan pidellen)

Toisen kerran näes tuo Soikkelin pässi paholainen muksautti… Arvelin jo hyväkkään niskat nurin vääntää!… Onpa täällä tätä väkeä!

SILTAVOUTI

(Kuin itsekseen)

Tässä taitaa olla rikosasia.

SIRKKA

(Ynseästi)

Nytkös vasta älyät!… Muut ovat jo saaneet kärsiä, jotta ei ole enää kohta tervettä istujaa koko kylässä!

SILTAVOUTI

(Tutkinnonpitäjän tavoin)

Mikä sitä Soikkelin pässiä sitten vaivaa?

RAITA

(Ynseästi)

No ota itse selvä… Sitä vartenhan sinä olet virkamies ja saat kapat!

LUUKAS

Niin… Pidä sinä virastasi vaari tahi mestari Koikale lähettää paperit kuvernööriin ja maaherralle asti. (Hilkka palaa)

PAAVO

Ka onhan se vihainen se pässi!

JUNNUS

Se halvattu on vielä niin salavihainen, jotta sitä ei osaa pitää varaansakaan, kun se jo antaa takaapäin jumpsun.

JUSSI

Riesakas pässihän se on.

ANTTI

Riesakas. (Pentti palaa)

SILTAVOUTI

No … ja tämä akkaväkikö on oikeastaan täällä yksinomaan sitä pässiä piilossa.

TYTÖT

(Varmasti)

No sitä kyllä.

SIRKKA

(Suuttuen)

Etkö sitä jo kuullut … kun vielä utelet!

PENTTI

(Hämillään)

Kenenkä pässiä?

SILTAVOUTI

Tään Antti Soikkelin… Onko se niin äksy pässi pakana!

RAITA

(Nenäkkäästi)

Mene itse koeta… Anna vain sen päästä taaksesi, niin uskot… Hyvä kun toki oli tämä ratashuone, jotta pääsi tänne pakoon juoksemaan!

PENTTI

(Kuin hoksaten asian)

Sitä Soikkelin pässiä pakoonkos ne nää tytöt tänne?

SIRKKA

No mitäs me… Sitä kyllä.

PENTTI

(Ilostuu)

No… Johan minä, Luukas, sanoin että tässä on metkuillut vähän suurempi herra kuin minä … yksi köyhä mylläri!

LUUKAS

(Nuuskaa hyvin pitkään, syvään näppejään)

Se-e on… Se on … jotta siis Soikkelin pässi on päkännyt koko tätä koolla olevaa seurakuntaa!

SIRKKA

No on kyllä… Ja antoi vielä niin jotta silmät tulta iskivät!

MAIJA

(Hartaasti, kuin yksin)

Ka eipähän tässä seurakunnassa ruunun palvelijat valvokaan tään köyhän kansan parasta. Hoh-hoi.

JUNNUS

No onpa sitten kipeitä lihaksia tässä kylässä!

PAAVO

On niitä sitten.

JUSSI

On.

LUUKAS

(Kuin itsekseen)

Nyt alkaa valkeus valistaa Luukkaankin älyä… Koko tämä seurakunta on siis saanut kuritusta ikäänkuin viattoman mutta juuri julman ja vihaisen karitsan kautta!

PENTTI

(Voitokkaana)

No joko nyt mestari uskoo, jotta kuka se valehtelee, minäkö vai kylä!

SILTAVOUTI

(Oudostellen)

Ja kun nämä miehet sanoivat, jotta täällä ovat naiset harjoittamassa laitonta rakkautta.

NAISET

(Kauhistuen)

Kuka!

RAITA

(Uhkaavana)

Kuka se sitä uskalsi sanoa! Astukoonpas nyt esille!

SILTAVOUTI

(Tapaillen)

Ka sanoihan se… Etkös sinä, Jussi, sanonut tästä Raidasta.

JUSSI

(Tokaisten)

Ka arvelinhan minä!

RAITA

(Topakasti)

No silloin paikalla… Lautamies: Manaa Jussi käräjiin viattoman ihmisen kunnian loukkauksesta!

LAUTAMIES

(Kuin epäröiden)

Ka… Jos sitten, Jussi, tulet asiasta tuomarin edessä puhumaan!

JUSSI

(Hölmistyy)

Ei … perhana!

SIRKKA

(Kovana, tutkien)

Entäs vieläkö muut?

SILTAVOUTI

Ka se tää Antti sinusta…

SIRKKA

Silloin anna rapsu yhdellä tiellä, lautamies.

LAUTAMIES

Ka … samallapahan sinäkin Antti pistäännyt.

SILTAVOUTI

Ja oikeastaanhan tämä koko miesroikka sanoi samaa asiaa kaikista näistä läsnäolevista … akkaväestä tarkotan erittäin.

SOHVI

(Loukkaantuneena)

Mutta minähän jo suutun… Kun kunniallista naista tuolla tavalla häväistään ja pilkataan, niin se on synti ja häpeä koko kylälle…

LUUKAS

(Kuin asiaa itsekseen punniten)

Se on suuri synti ja ankara häpeä koko kylälle.

PENTTI

On se.

LAILA

(Päättävästi)

Tytöt!… Manuutetaan kaikki miehet käräjiin, niin näkevät … kun ovat kuitenkin kaikki olleet yhdessä köydessä kujeilemassa.

TYTÖT

Manuutetaan!

RAITA

No… Ala manata rapsia, lautamies!

MAIJA

Ja minunkin puolestani…

SOHVI

Ja minun!… Joutavat saada toki siitä sakkoa!

LAUTAMIES

(Korvallistaan raapien)

Tää on ikävä asia … paisuu niin, jotta jos ei vielä hyvässä lykyssä vie kaikkia … niin kun tätä kylän kunniaa!

RAITA

(Kovana)

No mitä siinä vielä tingit!… Ala manata ja annakin semmoiset rapsut jotta tuntuu!

LAUTAMIES

(Tyhjennettyään suunsa mällistä ja sylästyään ratasaltaaseen)

Ka mikäpäs tässä minun auttaa … kun kerran virka vaatii, niin jos sitten tulisitte koko roikalla vastaamaan… Tottapahan sitten tuomari sanoo, miten asia päättyy!

LUUKAS

(Juhlallisesti, kuin itsekseen, yhä punniten asiaa)

Tästä tulee kova ja ankara juttu … kova ja ankara juttu nousee nyt seurakunnassa… Kyllä siinä monen talot menevät nurin! (Nuuskaa)

PENTTI

(Kuin oudostellen)

Ja kaikki tuon yhden ainoan pässin takia!

LUUKAS

(Viisaasti)

Yhden … yhden pässin takia nousee nyt ankara juttu maailmaan ja rapiasti saavat syylliset sakkoja niskaansa!

PAAVO

(Masentuneena)

Eiköhän tätä sentään voisi vähemmällä sopia… Jos niin kuin peruuttaisi puheensa.

TYTÖT

(Ylpeästi)

O-hoh!

RAITA

(Ynseänä)

Ensin uskallat perättömiä päästää ja sitten livistäisit… Elä luule.

SIRKKA

(Ynseästi, kutitellen)

Ä-häh… Vieläkö vasta puhut!

JUSSI

(Sovitellen)

Jos vaikka pienet sovinnaiset maksaisi… Jotta eivät herrat joutavista hyötyisi.

PENTTI

(Itsekseen)

Tämähän nyt asia pyörähtikin hyvälle tolalle.

ANTTI

Ka vaikka tuota maksaisi … sovinnaiset.

RAITA

(Halveksivasti)

Yhyh!… Joko pelkäät!

SIRKKA

(Kuin kutitellen)

Vieläkö vasta puhut…

LUUKAS

Mutta nyt korottaa Luukas äänensä ja sanoo jotta huonokin sopu ja rauha on aina voimallistakin toraa ja riitaa lihavampi ja otollisempi. Kuolettakoon siis itse kukin sen vanhan Aataminsa ja koettakoon synnyttää sitä uutta ihmistä, joka ei vielä riidellä ja käräjöidä osaakaan.

PAAVO

(Sovintoa hieroen)

Niin… Jos tää akkaväki nyt ristiinnaulitseisi sen vanhan aatamin, joka nyt pakkaa käräjöimään ja reistailemaan.

RAITA

(Reilusti)

No jos hyvät tanssit laitatte ihan paikalla tänne ratashuoneesen, niin oli menneeksi tämän tytön puolesta!

SIRKKA

Ja minun!

KAIKKI TOISET

Ja minun!

SOHVI

Ja minun kanssa… Ja tään Sallisen lesken!

PAAVO

No.

JUSSI

Ka mitäpäs se käräjöiden paranee.

ANTTI

Ka eihän se mitä.

MIKKO

Ei.

PAAVO

Ka mene sinä, Jussi, siitä käy hoihkase tuosta tuota Soikkelin talkooväkeä ja sitä Viulu-Mattia tänne… Minä pistäännyn viemässä sanan, jotta tuovat muutakin särvintä, niin selviää koko tää pässijuttu. (Jussi ja Antti lähtevät)

MYRKKY

(Saapuu Hirmun kanssa)

No tässäpä tää on itsekin … tää Pentti Akkimus, ja tää siltavouti joutaa tehdä kauppakirjat…

HIRMU

Ka joutaa!… Nyt saa siis tämä jokiranta mennä jotta heilahtaa! Pane siltavouti mustaa valkean päälle jotta minä Iisakki Simpson Hirmu ja vaimoni Liisa myömme tämän jokirannan tälle Myrkylle tuhannesta ja sadasta markasta … ja jotta siis (kaivaa paperin taskustaan) ja jotta siis tämä tuon Pentin kanssa tehty vuokrakirjakin menee siinä yhdessä mylläkässä tälle Myrkylle! Kirjoita jotta tuhatyksisata markkaa hintaa ja Myrkyn harjakkaat.

PENTTI

(Itsekseen)

Perhana… Nyt taitaa taas ottaa olkileipä!

SILTAVOUTI

(Lukee vuokrakirjaa)

Luovutan … vuokraan ranta-alueen Pentti Anna Liisan pojalle Myllärille. (Pentille) Onkos se sinun nimesi Pentti Mylläri?… Eikös se ole Pentti Akkimus?

PENTTI

Eikä ole… Papinkirjojen ja muiden oikeiden paperien mukaan se on Mylläri, se sukunimi, mutta ne nämä tään kylän pojat ovat turhasta kateudesta panneet minulle haukkumanimeksi sen Akkimuksen…

SILTAVOUTI

Mhyy!

PENTTI

Niin… Ja kun sitä haukkumanimeäkin pitkän aikaa kantaa, niin se tarttuu ja jää oikeaksi nimeksi niin kuin tää Akkimus näkyy minulle jääneen… Mutta eipähän tuo nimi miestä pilanne.

SILTAVOUTI

Syötävä kun minä en ennen sitä tiennyt, jotta sinä olet sen entisen Anna
Liisan isätön poika Mylläri.

PENTTI

Sehän minä olen… Se on se isä ollut vähä semmoinen vekkuli niissä naisasioissa, niin että minä jäin sen johdosta niinkuin lehtolapseksi.

SILTAVOUTI

Sehän se tää vallesmanni on sitä tiedustanut, kun sillä ovat ruunun miehet laittaneet kolmetuhatta sen Anna Liisan viettelijän … sen, tarkotan, sinun laittoman isäsi peruja ja käskeneet etsiä sinut ja antaa perut pois.

PENTTI

(Oudostuen)

Elä nyt!

SILTAVOUTI

Ja minä kun olen ympäri pitäjää juossut sillä asialla vallesmannin puolesta, mutta ei sitä sen nimellistä miehen paholaista tuntenut kukaan … en paremmin jo sano näitä juoksujani… Niin jotta tässä on nyt (kaivaa paperia) on nyt paperi jossa seisoo: (Lukee) "Kun minä nuoruudessa ja hulluudessa viettelin … viettelin neitsyt Anna Liisa Myllärin… Ja kun nyt omantunnon … omantunnon vai … vaivoja, niin kuolemani jälkeen jätettäköön kaikki peruni … koo… kolmetuhatta hänestä syntyneelle leht… lehtolapselleni Pentti Myllärille ja toivottakoon, että hä… hänestä ei tulisi isäänsä … isäänsä…" (Pentille, yht'äkkiä) Ka tottapa se tarkoittaa sitä akkimusta: jotta ei tulisi isäänsä akkimus!

PENTTI

(Kuin erehtyen)

Ka tottapa se sitä… Mitäs se muuta!

SILTAVOUTI

Ja tässä ovat sitte rahat … ja että elköön nyt ainakaan isäänsä pahempi akkimus tulko!

PENTTI

(Oudostellen)

Oikeinkohan tämä on totta? (Selailee rahoja) O-on… Oikeaa ruunun rahaa nää ovat… No sittenpä tässä ei olekaan enää mitään hätää eläessä… Jos sinä, Hirmu, nimittäin suostut myömään tään rannan minulle, niin minä maksan sata markkaa enemmän…

HIRMU

Satako?

PENTTI

Sata… Eikä se ole myllärinkään raha hiiriä syönyt, niin jotta kelpaa sitä taskussaan pitää.

MYRKKY

No olkoon menneeksi vielä kymppi senkin yli.

PENTTI

Ja sata sen!

HIRMU

(Rehkisti)

Myrkky… Vieläkö lisäät?… Kuka enemmän… Ensimäinen … toinen…
Lyö siltavouti ruununmiehen puolesta.

SILTAVOUTI

Ja kolmas kerta…

LUUKAS

Aa-men!

PENTTI

No aamen… Tuoss' on rahat… Senkun ota! (Antaa rahat)

LUUKAS

(Toistellen)

Aamen… Aamen on aina kaiken lopussa niin kuin solmu on aina säikeen päässä!

MYRKKY

(Uhitellen)

Ka onhan se nyt aamen… Mutta katsohan eikö vielä vävysi saunan katolla vieras haikara kohta pesi… (Poistuu)

LUUKAS

Hän meni… Aamen on siis senkin niinkuin kaiken muunkin asian lopussa.

PENTTI

Aamenhan se on… Taikka oikeastaan se olisi tämän asian lopussa tämä
Hilkka… Vai mitä se mestari nyt arvelee.

LUUKAS

Mestari Luukas Filemon Koikale arvelee että … että… (Hiljaa) Onko sinulla vielä?

PENTTI

No on toki… Tässä on. (Antaa laskun) Tämä on mestaria varten, tää ratashuoneen lasku.

LUUKAS

(Nostaa laskun ryypätäkseen)

Mestari Luukas arvelee että (ryyppää) että (ryyppää) että sinussa on vielä yksi paha perisynti: se helmasynti.

PENTTI

(Topakasti)

Mutta se nyt on vale… Johan sen nyt näkee siitäkin kun miesten pitää tytöille sovinnaiset maksaa!

LUUKAS

Mutta olkoon… Luukas on nyt pitkämielinen ja ymmärtäväinen syntistä kohtaan… Jos sinä lupaat itsesi parantaa.

PENTTI

No ihan paikalla lupaan!

LUUKAS

Että siis, jos Luukas Filemon Koikale suostuu, niin sinä et naimisiin mentyäsi enää koskaan päästä pässiä pakenevia naiseläjiä ratashuoneesen?

PENTTI

No en… Vaikka pässi tappaisi!

LUUKAS

Onko se varma ja luja kuin aamen papin saarnan lopussa?

PENTTI

No on se!… Kuka sitä nyt naimisiin mentyään tohtisikaan enää semmoista tehdä… O-hoh (Kaivaa sormella korvaansa) Sattuisi vielä eukko saamaan vihiä ja voisi nostaa talossa pahan elämän. (Soittaja ja tanssiväkeä saapuu)

LUUKAS

(Juhlallisesti)

Sii-iis … koska hän akkimuudestansa luopuu ja takaisin miehen säätyyn palaa, niin (yhdistää Hilkan ja Pentin kädet) niin koska hän aviottoman isänsä huonon menon hylkää, niin … niin… (äkkiä) No ei muuta kuin aamen siinäkin kohti.

VIULU-MATTI

Ka se… Ja sittekö niin kuin tästä viulusta painaus sen amenen päälle?

TYTÖT

Soita… Soita.

POIKA

Soita. Soita liihotusta!

TYTÖT

Ei… Mylläriä… Mylläriä!

VIULU-MATTI

No… Tulkoon sitten mylläriä!

LUUKAS

Noo … ja minä sanon että tanssittakoon. (Ryyppää) Nyt kirkastuu Luukkaan äly ja hän huomaa (viisaan eleillä) Luukas huomaa ja siksi tanssittakoon! Tanssittakoon, sillä Luukas älyää jo että tässä onkin ajettu karsinaan kesyttämään yksi vihainen ja juuri vaarallinen pässi. (Ryyppää. Naurua. Hälinää)

PENTTI

(Hilkalle)

No nyt sen, Hilkka, sinäkin näet, että ei täällä ratashuoneessakaan ole ollut sen kummempaa, kuin mitä näin myllytyössä yleensä on tapa. (Muille) No nyt vaan tää tanssi … niin sitten on ukkomies ihan valmis.

(Tanssi)

PENTTI

(Tanssin lopussa, ikäänkuin itsekseen mietiskellen, reittään ajatuksissaan syyhytellen)

No tämäpä asia vasta hyvästi loppui!… Kun olisi nyt tää ukkomiehenäkin olo vain yhtä lystiä!

*** END OF THE PROJECT GUTENBERG EBOOK NUORI MYLLÄRI: 4-NÄYTÖKSINEN HUVINÄYTELMÄ ***

Updated editions will replace the previous one—the old editions will be renamed.

Creating the works from print editions not protected by U.S. copyright law means that no one owns a United States copyright in these works, so the Foundation (and you!) can copy and distribute it in the United States without permission and without paying copyright royalties. Special rules, set forth in the General Terms of Use part of this license, apply to copying and distributing Project Gutenberg™ electronic works to protect the PROJECT GUTENBERG™ concept and trademark. Project Gutenberg is a registered trademark, and may not be used if you charge for an eBook, except by following the terms of the trademark license, including paying royalties for use of the Project Gutenberg trademark. If you do not charge anything for copies of this eBook, complying with the trademark license is very easy. You may use this eBook for nearly any purpose such as creation of derivative works, reports, performances and research. Project Gutenberg eBooks may be modified and printed and given away—you may do practically ANYTHING in the United States with eBooks not protected by U.S. copyright law. Redistribution is subject to the trademark license, especially commercial redistribution.

START: FULL LICENSE

THE FULL PROJECT GUTENBERG™ LICENSE

PLEASE READ THIS BEFORE YOU DISTRIBUTE OR USE THIS WORK

To protect the Project Gutenberg™ mission of promoting the free distribution of electronic works, by using or distributing this work (or any other work associated in any way with the phrase “Project Gutenberg”), you agree to comply with all the terms of the Full Project Gutenberg License available with this file or online at www.gutenberg.org/license.

Section 1. General Terms of Use and Redistributing Project Gutenberg electronic works

1.A. By reading or using any part of this Project Gutenberg electronic work, you indicate that you have read, understand, agree to and accept all the terms of this license and intellectual property (trademark/copyright) agreement. If you do not agree to abide by all the terms of this agreement, you must cease using and return or destroy all copies of Project Gutenberg electronic works in your possession. If you paid a fee for obtaining a copy of or access to a Project Gutenberg electronic work and you do not agree to be bound by the terms of this agreement, you may obtain a refund from the person or entity to whom you paid the fee as set forth in paragraph 1.E.8.

1.B. “Project Gutenberg” is a registered trademark. It may only be used on or associated in any way with an electronic work by people who agree to be bound by the terms of this agreement. There are a few things that you can do with most Project Gutenberg electronic works even without complying with the full terms of this agreement. See paragraph 1.C below. There are a lot of things you can do with Project Gutenberg electronic works if you follow the terms of this agreement and help preserve free future access to Project Gutenberg electronic works. See paragraph 1.E below.

1.C. The Project Gutenberg Literary Archive Foundation (“the Foundation” or PGLAF), owns a compilation copyright in the collection of Project Gutenberg electronic works. Nearly all the individual works in the collection are in the public domain in the United States. If an individual work is unprotected by copyright law in the United States and you are located in the United States, we do not claim a right to prevent you from copying, distributing, performing, displaying or creating derivative works based on the work as long as all references to Project Gutenberg are removed. Of course, we hope that you will support the Project Gutenberg mission of promoting free access to electronic works by freely sharing Project Gutenberg works in compliance with the terms of this agreement for keeping the Project Gutenberg name associated with the work. You can easily comply with the terms of this agreement by keeping this work in the same format with its attached full Project Gutenberg License when you share it without charge with others.

1.D. The copyright laws of the place where you are located also govern what you can do with this work. Copyright laws in most countries are in a constant state of change. If you are outside the United States, check the laws of your country in addition to the terms of this agreement before downloading, copying, displaying, performing, distributing or creating derivative works based on this work or any other Project Gutenberg work. The Foundation makes no representations concerning the copyright status of any work in any country other than the United States.

1.E. Unless you have removed all references to Project Gutenberg:

1.E.1. The following sentence, with active links to, or other immediate access to, the full Project Gutenberg License must appear prominently whenever any copy of a Project Gutenberg work (any work on which the phrase “Project Gutenberg” appears, or with which the phrase “Project Gutenberg” is associated) is accessed, displayed, performed, viewed, copied or distributed:

This eBook is for the use of anyone anywhere in the United States and most other parts of the world at no cost and with almost no restrictions whatsoever. You may copy it, give it away or re-use it under the terms of the Project Gutenberg™ License included with this eBook or online at www.gutenberg.org. If you are not located in the United States, you will have to check the laws of the country where you are located before using this eBook.

1.E.2. If an individual Project Gutenberg electronic work is derived from texts not protected by U.S. copyright law (does not contain a notice indicating that it is posted with permission of the copyright holder), the work can be copied and distributed to anyone in the United States without paying any fees or charges. If you are redistributing or providing access to a work with the phrase “Project Gutenberg” associated with or appearing on the work, you must comply either with the requirements of paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 or obtain permission for the use of the work and the Project Gutenberg trademark as set forth in paragraphs 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.3. If an individual Project Gutenberg electronic work is posted with the permission of the copyright holder, your use and distribution must comply with both paragraphs 1.E.1 through 1.E.7 and any additional terms imposed by the copyright holder. Additional terms will be linked to the Project Gutenberg License for all works posted with the permission of the copyright holder found at the beginning of this work.

1.E.4. Do not unlink or detach or remove the full Project Gutenberg License terms from this work, or any files containing a part of this work or any other work associated with Project Gutenberg.

1.E.5. Do not copy, display, perform, distribute or redistribute this electronic work, or any part of this electronic work, without prominently displaying the sentence set forth in paragraph 1.E.1 with active links or immediate access to the full terms of the Project Gutenberg License.

1.E.6. You may convert to and distribute this work in any binary, compressed, marked up, nonproprietary or proprietary form, including any word processing or hypertext form. However, if you provide access to or distribute copies of a Project Gutenberg work in a format other than “Plain Vanilla ASCII” or other format used in the official version posted on the official Project Gutenberg website (www.gutenberg.org), you must, at no additional cost, fee or expense to the user, provide a copy, a means of exporting a copy, or a means of obtaining a copy upon request, of the work in its original “Plain Vanilla ASCII” or other form. Any alternate format must include the full Project Gutenberg License as specified in paragraph 1.E.1.

1.E.7. Do not charge a fee for access to, viewing, displaying, performing, copying or distributing any Project Gutenberg works unless you comply with paragraph 1.E.8 or 1.E.9.

1.E.8. You may charge a reasonable fee for copies of or providing access to or distributing Project Gutenberg electronic works provided that:

- • You pay a royalty fee of 20% of the gross profits you derive from the use of Project Gutenberg works calculated using the method you already use to calculate your applicable taxes. The fee is owed to the owner of the Project Gutenberg trademark, but he has agreed to donate royalties under this paragraph to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation. Royalty payments must be paid within 60 days following each date on which you prepare (or are legally required to prepare) your periodic tax returns. Royalty payments should be clearly marked as such and sent to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation at the address specified in Section 4, “Information about donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation.”

- • You provide a full refund of any money paid by a user who notifies you in writing (or by e-mail) within 30 days of receipt that s/he does not agree to the terms of the full Project Gutenberg™ License. You must require such a user to return or destroy all copies of the works possessed in a physical medium and discontinue all use of and all access to other copies of Project Gutenberg™ works.

- • You provide, in accordance with paragraph 1.F.3, a full refund of any money paid for a work or a replacement copy, if a defect in the electronic work is discovered and reported to you within 90 days of receipt of the work.

- • You comply with all other terms of this agreement for free distribution of Project Gutenberg™ works.

1.E.9. If you wish to charge a fee or distribute a Project Gutenberg™ electronic work or group of works on different terms than are set forth in this agreement, you must obtain permission in writing from the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the manager of the Project Gutenberg™ trademark. Contact the Foundation as set forth in Section 3 below.

1.F.

1.F.1. Project Gutenberg volunteers and employees expend considerable effort to identify, do copyright research on, transcribe and proofread works not protected by U.S. copyright law in creating the Project Gutenberg™ collection. Despite these efforts, Project Gutenberg™ electronic works, and the medium on which they may be stored, may contain “Defects,” such as, but not limited to, incomplete, inaccurate or corrupt data, transcription errors, a copyright or other intellectual property infringement, a defective or damaged disk or other medium, a computer virus, or computer codes that damage or cannot be read by your equipment.

1.F.2. LIMITED WARRANTY, DISCLAIMER OF DAMAGES - Except for the “Right of Replacement or Refund” described in paragraph 1.F.3, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, the owner of the Project Gutenberg™ trademark, and any other party distributing a Project Gutenberg™ electronic work under this agreement, disclaim all liability to you for damages, costs and expenses, including legal fees. YOU AGREE THAT YOU HAVE NO REMEDIES FOR NEGLIGENCE, STRICT LIABILITY, BREACH OF WARRANTY OR BREACH OF CONTRACT EXCEPT THOSE PROVIDED IN PARAGRAPH 1.F.3. YOU AGREE THAT THE FOUNDATION, THE TRADEMARK OWNER, AND ANY DISTRIBUTOR UNDER THIS AGREEMENT WILL NOT BE LIABLE TO YOU FOR ACTUAL, DIRECT, INDIRECT, CONSEQUENTIAL, PUNITIVE OR INCIDENTAL DAMAGES EVEN IF YOU GIVE NOTICE OF THE POSSIBILITY OF SUCH DAMAGE.

1.F.3. LIMITED RIGHT OF REPLACEMENT OR REFUND - If you discover a defect in this electronic work within 90 days of receiving it, you can receive a refund of the money (if any) you paid for it by sending a written explanation to the person you received the work from. If you received the work on a physical medium, you must return the medium with your written explanation. The person or entity that provided you with the defective work may elect to provide a replacement copy in lieu of a refund. If you received the work electronically, the person or entity providing it to you may choose to give you a second opportunity to receive the work electronically in lieu of a refund. If the second copy is also defective, you may demand a refund in writing without further opportunities to fix the problem.

1.F.4. Except for the limited right of replacement or refund set forth in paragraph 1.F.3, this work is provided to you ‘AS-IS’, WITH NO OTHER WARRANTIES OF ANY KIND, EXPRESS OR IMPLIED, INCLUDING BUT NOT LIMITED TO WARRANTIES OF MERCHANTABILITY OR FITNESS FOR ANY PURPOSE.

1.F.5. Some states do not allow disclaimers of certain implied warranties or the exclusion or limitation of certain types of damages. If any disclaimer or limitation set forth in this agreement violates the law of the state applicable to this agreement, the agreement shall be interpreted to make the maximum disclaimer or limitation permitted by the applicable state law. The invalidity or unenforceability of any provision of this agreement shall not void the remaining provisions.

1.F.6. INDEMNITY - You agree to indemnify and hold the Foundation, the trademark owner, any agent or employee of the Foundation, anyone providing copies of Project Gutenberg™ electronic works in accordance with this agreement, and any volunteers associated with the production, promotion and distribution of Project Gutenberg™ electronic works, harmless from all liability, costs and expenses, including legal fees, that arise directly or indirectly from any of the following which you do or cause to occur: (a) distribution of this or any Project Gutenberg work, (b) alteration, modification, or additions or deletions to any Project Gutenberg work, and (c) any Defect you cause.

Section 2. Information about the Mission of Project Gutenberg

Project Gutenberg is synonymous with the free distribution of electronic works in formats readable by the widest variety of computers including obsolete, old, middle-aged and new computers. It exists because of the efforts of hundreds of volunteers and donations from people in all walks of life.

Volunteers and financial support to provide volunteers with the assistance they need are critical to reaching Project Gutenberg’s goals and ensuring that the Project Gutenberg collection will remain freely available for generations to come. In 2001, the Project Gutenberg Literary Archive Foundation was created to provide a secure and permanent future for Project Gutenberg and future generations. To learn more about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation and how your efforts and donations can help, see Sections 3 and 4 and the Foundation information page at www.gutenberg.org.

Section 3. Information about the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

The Project Gutenberg Literary Archive Foundation is a non-profit 501(c)(3) educational corporation organized under the laws of the state of Mississippi and granted tax exempt status by the Internal Revenue Service. The Foundation’s EIN or federal tax identification number is 64-6221541. Contributions to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation are tax deductible to the full extent permitted by U.S. federal laws and your state’s laws.

The Foundation’s business office is located at 41 Watchung Plaza #516, Montclair NJ 07042, USA, +1 (862) 621-9288. Email contact links and up to date contact information can be found at the Foundation’s website and official page at www.gutenberg.org/contact

Section 4. Information about Donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation

Project Gutenberg™ depends upon and cannot survive without widespread public support and donations to carry out its mission of increasing the number of public domain and licensed works that can be freely distributed in machine-readable form accessible by the widest array of equipment including outdated equipment. Many small donations ($1 to $5,000) are particularly important to maintaining tax exempt status with the IRS.

The Foundation is committed to complying with the laws regulating charities and charitable donations in all 50 states of the United States. Compliance requirements are not uniform and it takes a considerable effort, much paperwork and many fees to meet and keep up with these requirements. We do not solicit donations in locations where we have not received written confirmation of compliance. To SEND DONATIONS or determine the status of compliance for any particular state visit www.gutenberg.org/donate.

While we cannot and do not solicit contributions from states where we have not met the solicitation requirements, we know of no prohibition against accepting unsolicited donations from donors in such states who approach us with offers to donate.

International donations are gratefully accepted, but we cannot make any statements concerning tax treatment of donations received from outside the United States. U.S. laws alone swamp our small staff.

Please check the Project Gutenberg web pages for current donation methods and addresses. Donations are accepted in a number of other ways including checks, online payments and credit card donations. To donate, please visit: www.gutenberg.org/donate.

Section 5. General Information About Project Gutenberg electronic works

Professor Michael S. Hart was the originator of the Project Gutenberg concept of a library of electronic works that could be freely shared with anyone. For forty years, he produced and distributed Project Gutenberg eBooks with only a loose network of volunteer support.

Project Gutenberg eBooks are often created from several printed editions, all of which are confirmed as not protected by copyright in the U.S. unless a copyright notice is included. Thus, we do not necessarily keep eBooks in compliance with any particular paper edition.

Most people start at our website which has the main PG search facility: www.gutenberg.org.

This website includes information about Project Gutenberg, including how to make donations to the Project Gutenberg Literary Archive Foundation, how to help produce our new eBooks, and how to subscribe to our email newsletter to hear about new eBooks.

Table of Contents

- NUORI MYLLÄRI
- HENKILÖT:
- THE FULL PROJECT GUTENBERG™ LICENSE